No tak, Hezi. Už to vyklop, člověče!
Netlač na něj.
Je to umělec.
Ano, to jsem.
Dobře.
Když mě Gloria oslovila, započali jsme uměleckou cestu.
A cesty máme respektovat.
Správně!
Ale než uděláš největší chybu svého života, podívej se na tohle video.
To je Cynthia hrající Beethovena na motorce!
Sleduj.
Hesbyho neohromí tvoje triky se skútrem.
300 tisíc zhlédnutí.
A všimni si, že nespadl strop.
Ten kolaps mi připadal nádherný.
Ten chaos a do toho papež.
Naprosto s tebou souhlasím.
Poslyš. To, co děláme...
Hesby!
Budujeme nový obraz orchestru. Nový obraz hudby.
Tohle... Ano, prosím?
-Nic. -Tohle je odboj.
Proti čemu přesně bojuješ?
-Prodeji lístků? -Úžasné.
Chceš, aby to slyšelo 1200 lidí, nebo 20?
1200 modrovlasých babek!
-O čem to mluvíš? -Já mluvím k nové generaci.
Oba mluvíte naprosto rozumně.
Jo.
-Proč se neprojdeme? -Nikam nejdeme.
-Ano. Pojď. -Ne! Nikam nejdu!
Za mnou!
Miluju procházky.
-To zní... -Nádherně.
Jako dystopická noční můra.
Přesně toho jsem chtěl dosáhnout. Je to děsivé.
Vážně? Já se nebojím.
Proč nemůžeš hrát s vášní?
Proč?
Nejsem si jistý, co chcete, maestro.
Já nevím!
Já nevím, o to jde.
Maestro, prosím. Cálmate!
Ano, jasně, jsem v pohodě. Snažím se.
Můžu si na moment půjčit tvůj hoboj?
Prosím?
-Tohle je jeho proces. -Možná část problému.
-Je to umělec. -Naučil jsem se...
Ano.
Myslím, že jsem se na to naučil hrát
díky osmóze s Hai Lai.
Maestro, možná je čas na přestávku. Že ano, Bobe?
Vlastně ne, ale jednu si dáme.
Deset minut.
-Vrať Arlenovi hoboj. -Ne, Glorie. Ne.
Dobře, maestro. Vrátíme ti ho.
Potřebuju vyřešit jednu záležitost.
Vypadá to, že tvé dílo je v opravdu dobrých rukou.
Co se děje?
Potřebuju telefon. Musím zavolat Hai Lai.
Volal jsem od Dee Deeho. Volal jsem od Warrena.
Volal jsem z taxíku. Volal jsem z jejího mobilu.
Nemůžu ji sehnat.
Je v pořádku?
Už nechce být moje přítelkyně.
To je mi moc líto.
Ale...
Musíš říct Hesbymu, že jsi ten pravý dirigent pro jeho dílo.
A za to ti odpustím Japonsko.
Můžu dostat maté?
-Sharon, mohla bys? -Jistě.
A kdybyste potřeboval něco, cokoliv, jsem k dispozici...
-Sharon, udělej maté. -Ano.
Teď... Hesby!
Hesby, Rodrigo zrovna říkal, jak ho tvoje dílo dojímá.
Díky, díky moc.
Víte, když jsem to psal, plakal jsem 39 hodin v kuse.
Hesby Ennisi. Myslím, že není pochyb.
Měl byste to dát Thomasovi. Protože on hraje s vášní.
Já jsem jen hmota. Hmota bez definice.
-Thomas hraje s vášní. -Rodrigo! Vrať se!
Jen žertoval.
Je tak... Je vtipný.
Nerad říkám lidem špatné zprávy, takže se prostě půjdu projít.
Končím.
Co tím myslíš, že končíš?
Nechoď dneska domů.
Nechoď.
Dostávám vzkazy na krabicích a plastu.
2015 byl fajn rok.
Nevracej se do Ferndale.
Bydli nahoře. Dole můžeš dirigovat. Můžeš pít na týhle skvělý pláži.
Nikdy nemusíš odejít. Zestárneme spolu, Hail.
Fakt se musím vrátit k normálnímu životu. A taky si musím promluvit s Rodrigem.
Ty jsi s ním nemluvila?
Prostě jste se rozešli u čaje a hotovo?
Jo. Žádný pan Přítel. Žádné společné bydlení. Prostě normálně.
-Což není normální, Hail. -Zmlkni.
-Motorkový chlápek a Arlen. -Danny.
-Ahoj. -Ahoj.
Vy dva se znáte?
Ne. Jen jsme dorazili najednou.
-Ahoj. -Ahoj.
Ahoj.
-Jo, mimochodem, děje se tohle. -Jasně.
Dáte si Pinot z krabice, hoši?
-Jo. -Prosím.
Ne, díky. Nedám si.
Nechci rušit tvou párty na chodníku,
ale chtěl jsem ti osobně říct, že končím v orchestru.
-Co, končíš? -Chci skončit.
Ale můžu odejít, jen když najdu náhradu, co schválí Rodrigo.
A schválí jen tebe.
Proč chceš skončit?
Mám noční můry, jak se mě Rodrigo snaží probodnout hobojem.
Chci zpátky do Chicaga.
A to víno bych si asi dal, jestli můžu.
Jasně, ale ona tě nenahradí.
Mele o oběžných drahách.
Ne, udělám to.
Proboha! Díky!
Vážně?
Už nemáme žádné dráhy.
Jsi si tím jistá?
Jo, chci věci vrátit do normálu. Já jako náhrada, to je normální.
Dobře.
Moment. Propojíme dech, ano?
Dovnitř a ven. Nahoru, dolů.
-Hej. Flétny. Nechte toho. -Jsou mimo kontrolu, Cynth.
Přestaňte! Jsou to hodně drahý nástroje.
Tohle je někdo důležitej a má pomoct.
Díky, Ricky.
Musíš se naučit, jak snášet kritiku!
O tom bude celá tvoje kariéra.
Houslisté nebrečí.
Violisté ano.
-Chceš být violistka? -Ne.
Jsi moc talentovaná, proto jsem na tebe tvrdý.
Když na tebe budu hodný, budeme mít problém.
Dobře, do toho.
Ahoj, ahoj.
-Maestro. -Šéfová. Ano.
Co zápěstí?
Učím se používat levou ruku.
Super! Jako Jimi Hendrix. Paráda.
Dělám si legraci. Rehabilituju, ale plně se to neuzdraví.
Možná.
Sakra.
Promiň.
Promiň, zápěstí. Udělal jsem ti to já?
Neodpovídej.
Přišel jsi učit?
Přišel jsem učit a učit sám sebe.
Učit tyhle skvělé děti o vášni.
Jste tak skvělí.
I když vás neznám, mám vás tak rád!
Tak moc!
Takže...
Jdeme na to, ano?
Moje ruce jsou z banánového pudinku.
Dobře.
Kde jste byl? Nebyl jste tu měsíc.
Ricky, pracoval jsem, víš?
Byl jsem v Japonsku, letěl na Měsíc.
Klesl jsem na dno oceánu a vlastníma rukama zabil robota.
Nedívejte se takhle.
Maestro, co kdybychom začali Pátou?
Ne, tohle si musejí poslechnout.
Musejí.
Když jsem byl malý, přišel maestro Rivera a řekl:
„Hraj na každý nástroj, jen ne na housle.“
Chtěl jsem mu dokázat opak.
Vzal jsem housle a cvičil ve dne v noci,
dokud mi netekla krev
z tohohle prstu, a z tohohle a z toho a toho taky.
Celou dobu mi tekla krev, tekla dolů...
Fuj? Ano, samozřejmě, fuj!
Ale ta krev je podstatou umění!
Maestro, pojďte.
Je to něco, co se musí...
-Příště tu chci vidět krev! -Maestro...
Já vím, maestro. Řekneš nám o tom něco venku?
Dobře.
A tady cesta končí.
Kandinského galerie.
Nejspíš nejoblíbenější abstraktní malby Solomona R. Guggenheima.
A moje.
Pak nemůžeš odmítnout, že?
Neodmítám.
Kdy to oslavíme?
Úžasné.
Přinesu dokumenty a nějaké opravdu drahé šampaňské.
Hned se vrátím.
Glorie! Co to sakra děláš?
Jak jsi mě našel?
Máme sdílený kalendář, pamatuješ?
Sharon to musí opravit.
Gratuluju! Vyhrál jsi! Beru tu práci.
Moderní umění ani nemáš ráda!
Mám ho ráda dost!
Hesby ti dal to dílo!
Já nemám nic! Kromě dirigenta, co se rozpadá,
a sponzora, který zuří kvůli zmíněnému dirigentovi.
Měl jsi ohledně Rodriga pravdu.
Měl jsi pravdu ohledně všeho, vyhrál jsi.
Nevzdávej se.
Takhle to přece je.
Já něco udělám, a ty mi to vrátíš, zatraceně!
Jsem moc unavená.
Jasně, máš pravdu.
Jo, měla bys skončit!
Z filharmonie jsi udělala mauzoleum.
Nezkoušej na mě reverzní psychologii.
Jsi hudební génius.
-Prosím tě! -Myslím to vážně!
Každý mladý dirigent a hudebník v zemi bojuje o tvé uznání.
Proč myslíš, že mám tak skvělé kritiky?
Díky tvému pohrdání.
Tak to máš kliku, protože moje pohrdání nemá hranice!
Myslíš, že inovuješ hudbu?
Je důvod, proč taháš nástroje z odpadků.
Jsi mešťanská snobka.
Jdi do prdele.
Tahle válka je dobrá pro nás oba.
Tahle válka je dobrá pro hudbu.
Potřebuju, abys bojovala.
Můžu se teď vrátit domů?
Ne.
-Myslím, že jo. -Ne.
Ne?
Mám přinést další sklenici?
Musíme si promluvit.
-Je to pořád... -Sebastiane?
Pamatuješ si, že si kdykoli můžeš půjčit tenhle hrnek?
Můžeš si ho nechat.
A Shawne.
Ten ořech mi dal Seidži Ozawa.
Nesněz ho.
Neotevírej to.
Nikdy.
Nepotřebujeme další nájem.
Tohle není nájem.
Tohle jsou prostě dárky pro vás.
Já už nepotřebuju vůbec nic.
Nechci nic vlastnit, vůbec nic.
Chci být jen stínem před orchestrem.
To je všechno.
Jak se vám líbí zvuk?
Fantasticky. Myslel jsem, že posloucháme album.
To je úžasný nástroj.
-Vážně se ho chceš vzdát? -Ano. Samozřejmě.
-Díky. -Prosím.
-Brzy se napijeme? -Jistě. Musíme.
-Ano. -Pití a všechno ostatní.
-Ano. Všechno, ano. -Ano. Uděláme všechno. Příště.
Ano.
Máme hosty. Nebo mám halucinace.
Maestro, volal jste?
Norton! Morton Norton, ano.
Podívejte, co mám.
Například.
Tohle je můj míč,
se kterým jsem spal od deseti do 13 a půl.
Můžete ho mít.
Vy se zbavujete světských statků?
Rozešla se s ním přítelkyně.
Ta prostořeká hobojistka.
-To vyžaduje absint. -Ano.
-Díky. -Pelyněk.
Můžu taky?
Na zlomené srdce, největší bolest na světě.
Na zmatek.
Na tužby.
Na touhu po rodině.
Už nechci přípitky.
Maestro, tohle nemáte zapotřebí.
Jste jediný žijící dirigent v mé sbírce.
Co je jedna hobojistka proti milionům zbožňovatelů?
Na Rodriga De-zatraceného-Sousu!
Nortone, díky. Sebastiane.
Doprovode.
Takže máme večírek? Mám pozvat lidi?
Zavolej sbor.
Drž si klobouk. Mám velké plány.
Všichni budou pracovat hodně dlouho.
To je další věc.
Co se děje?
To je ten fantastický orchestr, o kterém jsi mluvil?
Kde jsou všichni?
Odbory dostaly anonymní tip,
že nejsme členy, ale hrají u nás hráči zapojení do odborů.
Cože?
A teď vyhrožují, že nám seberou všechny hráče,
dokud nevstoupíme do odborů.
Hesby Ennis.
Vyrostl jsem na vaší Polaria symphony.
Omlouvám se. Doufám, že vám to nezpůsobilo trvalé škody.
Děláte si srandu? Jsem stávkokaz?
Proč se usmíváte?
Proč se usmívá?
Je to zatraceně skvělé.
Teď se smějete.
-Teď se směje. -Směješ se.
-Nejsi naštvaný? -Samozřejmě, že jsem. Zuřím.
Proboha, Gloria.
Tvoje přítelkyně nás nahlásila?
Samozřejmě!
Možná už nebude dlouho moje přítelkyně.
Monogamie je stejně nepřirozená. Nakonec se všichni zradíme.
Kam jde Hesby?
Samozřejmě jde dát svůj kus Glorii.
-Pět. Šest. Sedm. -Ne, víc už ne.
Zabíjíte zvuk.
Rodrigo De-zatracený-Sousa.
Nádhera. Díky.
Tak krásné. Tak...
-Jste moc krásná. -Díky, maestro.
Proč vás nepozvali minule?
Nevím.
-Musíme si vyměnit jména. -Ano.
Shawne, pomoz mi s krabicí. Začneme rozdávat věci.
Joan Jett!
Pojď, Shawne. Pojď.
-Joan Jett. Ahoj. Jak se máš? -Ahoj. Rodrigo.
Chci ti dát tohle. Má první nahraná kazeta.
Sám jsem navrhl obal.
Tvůj Šostakovič s Berlínskou filharmonií.
To mě naprosto odrovnalo.
A ty jsi mě odrovnala strašnou krásou svého hlasu!
Proboha. Nadia Sirotová! Miluju vás!
Jste kamarádka Sebastiana?
Ne, Rodrigo mě pozval,
aby mi dal ladičku, kterou na něj hodila Kathleen Battleová.
Nevím proč.
Rodrigo je tady?
-Ahoj! -Ahoj.
Ne. Zapomněl jsem. Nesnáším tě.
Prosím, ne. Vážně se moc omlouvám.
No to bys měla být.
Ale odpouštím ti.
Takže tady pořád bydlíš?
A co Rodrigo?
Jeffe Zeiglere!
Maestro.
Rád tě vidím!
Chci ti dát něco, co ti mělo patřit od chvíle, kdy jsem tě poznal.
Tuhle tužku.
Taky ti dám tenhle hrneček.
Patřil mé babičce. Používala ho ke čtení budoucnosti.
Ale to moc nefunguje, protože...
Stejně je starý.
Tak...
-Co se s ním děje? -Myslím, že ty.
-Ray Chan? -Ano.
Můžeš prosím odejít? Můj pokoj.
-Ano. Jistě. -Díky.
-Říkal jsem ti, jak jsem ukradl tank? -Ne.
-Neříkal? -Ne.
No tak, říkal jsem ti to, když...
Nevšímejte si mě. Jdu.
Já... Hai Lai, chci ti představit Esmereldu.
-Ahoj. -Zpívá.
-Opravdu dobře. -Těší mě.
Můžeš se na chvíli posadit, Esmereldo?
Neodcházej, prosím, vrátím se za minutu, ano?
Hai Lai. Počkej.
Zbavuju se věcí, nechceš tohle?
Patřil mé babičce.
-Nechci to. -Ano, chci ti...
Jsi smutná... Zlobíš se kvůli té zpěvačce?
Ne! Můžeš si dělat, co chceš.
Je mi to fuk.
Hai Lai, nechceš se mnou mluvit, tak si to aspoň vezmi.
Protože chci, abys na mě myslela!
Já jsem chtěla vědět, jestli je v pohodě, že zítra budu hrát.
Samozřejmě, Hai Lai, jsem ohledně toho naprosto v pohodě.
Můžeš hrát kdykoli. Pořád tě tam hledám, Hai Lai.
Když hrajou jiní,
říkám si: „Kde je Hai Lai? Kde je?“
Protože já... Nemám rád zvuk ostatních.
Mám rád tvůj zvuk.
Mám rád zvuk, který děláš,
jako když ptačí matka krmí mládě...
Proboha! Přestaneš říkat věci, které nedávají smysl?
Jako: „Hraj s vášní!“
Nebo: „Vyhraješ. Jsi skvělá dirigentka, Hai Lai.“
Chceš slyšet, co dává smysl?
Nikdy nebudeš skvělá dirigentka, Hai Lai!
A víš proč?
Protože celou dobu posloucháš mě.
Posloucháš Thomase, posloucháš svého otce.
Musíš přestat!
Poslouchej hudbu! Hraj podle hudby!
Prostě hraj s vášní!
Jdi se vycpat! Já hraju s vášní!
Jaká byla zkouška?
Myslím, že víš.
Tohle už nevydržím.
Co to říkáš?
Možná to, co máme, prostě nefunguje.
No tak!
Bojuju.
Myslela jsem, že tohle chceš, ty bláznivá osobo!
Ale ne. Vážně?
Staneš se mojí ženou?
To je trik, jak dostat Hesbyho zpátky, že ano?
Ne.
To je trik, jak s tebou spát
pořád a pořád dokola.
Říkala jsem ti, že jsem ráda, že nejsme manželé.
Já tě vždycky rád zklamu.
No tak, zlato.
Ne.
Takže zahodíš úžasný vztah
jen proto, že jsem idiot?
Nerozcházím se s tebou.
Ale nedávám ti jistotu.
Musíš přestat být idiot, Thomasi.
Nevím, jestli to umím.
Podívej, ztroskotala mi čtyři manželství, tak...
Nejsi jediný, kdo musí obrátit list.
Nech mě být Thomas Pátý.
To zní tak královsky.
Dneska můžeš spát u mě.
Ale na to druhé říkám „ne“.
Pět, šest, sedm, osm.
Hej, přestaňte! Ne!
Hele, kdo je zpátky. Mischo, dlužíš mi 20 babek.
Co se to tu děje?
Pablo? Pablo Heras-Casado?
Rodrigo DeSousa.
Vítejte.
Mám rád vaši práci. Hodně.
Občas je trochu...
Ale nevadí vám, když odejdete? To je můj tanec.
-Ano. -Pablo, prosím, zůstaň.
-Víš co? Ty jsi skončil. -Co?
A já mám nového, žhavějšího, oddanějšího tebe.
Takže jdi prostě pryč.
Zpátky na začátek.
Hej! Prosím! Egone, prosím.
Prosím, měl jsi pravdu. Měl jsi pravdu ve všem!
O orchestru, o mně, o topení! Topím se!
Proč se topíš? Proč?
Nevím, Egone, nevím!
Jestli nevíš, nemám na tebe čas.
Ne, prosím! Jsem Faust. Já jsem Faust. Jsem ta postava!
On není Faust! Já jsem Faust!
Ano, jsi Faust. Ale ne můj Faust.
Prosím odejdi, zkoušíme.
Zůstávám tady!
Fajn. Pablo, prosím, pojďme. Omlouvám se.
Moc se omlouvám.
Wolfgangu?
Jsi kus scheisse!
Kreativní dohled Tereza Němcová uvám se.