Mozart în junglă
Haide, Hez! Vorbește!
Nu-l grăbi.
E artist.
Da, sunt.
Bine.
Când m-a angajat Gloria, am început o călătorie artistică.
Și călătoriile trebuie respectate.
Bun!
Înainte să faci cea mai mare greșeală din viața ta, uită-te la videoclipul ăsta.
E Cynthia care cântă Beethoven la o motocicletă!
Ia uită-te!
Hesby nu e impresionat de invențiile tale cu motociclete!
300.000 de vizualizări.
Și ai observat că tavanul a rămas intact.
Mie mi s-a părut că prăbușirea a fost frumoasă.
Haosul, papa.
Da, sunt de acord.
Uite ce e. Ceea ce facem noi aici...
Hesby!
Reimaginăm orchestra. Muzica.
Asta... Poftim?
- Nimic. - Asta e rezistența.
La ce reziști, mai exact?
- La vânzările de bilete? - Amuzant.
Vrei să fie ascultată de 1.200 de oameni sau de 20?
1.200 de babe cu un băț în fund!
- Ce tot spui? - Eu mă adresez generației următoare.
Mi se pare că amândoi aveți dreptate.
Da.
- Hai să ne plimbăm, ce zici? - Nu vreau plimbare.
- Da! - Nu! Eu nu merg.
Urmează-mă!
Îmi place să mă plimb!
- Sună... - Minunat.
Ca un coșmar într-o distopie.
E exact senzația pe care vreau să o exprim. E înspăimântător.
Serios? Mie nu mi se face frică.
De ce nu poți cânta cu patimă?
De ce?
Nu știu ce vrei să fac, maestre.
Nu știu!
Nu știu, asta e problema.
Maestre, te rog. Cálmate!
Eu mă simt bine. Încerc.
Pot să-ți împrumut oboiul o clipă?
Te rog?
- Așa lucrează el. - Poate face parte din problemă.
- E artist. - Am învățat să...
Da.
Cred că am învățat să cânt...
prin osmoză cu Hailey.
Maestre, poate e timpul pentru o pauză. Nu, Bob?
Nu e, dar haideți să facem o pauză.
Zece minute.
- Dă-i oboiul înapoi lui Arlen. - Nu, Gloria.
Bine, maestre. O să ți-l dăm înapoi.
Vreau să subliniez o mică chestiune de afaceri.
Cred că piesa ta e în mâini foarte bune.
Ce s-a întâmplat?
Dă-mi telefonul tău. Trebuie să o sun pe Hailey.
Am sunat-o de pe telefonul lui Dee Dee. De pe a lui Warren Boyd.
De pe telefonul dintr-un taxi. De pe telefonul ei.
Nu o găsesc.
Se simte bine?
Nu vrea să mai fie iubita mea.
Îmi pare foarte rău.
Dar...
Vreau să-i spui lui Hesby că o să dirijezi opera lui.
Și dacă o faci, o să te iert pentru Japonia.
Pot să beau niște mate?
- Sharon, poți? - Desigur.
Și dacă ai nevoie de ceva, orice, sunt disponibilă...
- Sharon, fă mate. - Da.
Acum... Hesby!
Hesby, Rodrigo spunea cât l-a emoționat opera ta.
Mulțumesc mult. Am...
Am plâns 39 de ore încontinuu când am scris-o.
Hesby Ennis. Cred că nu încape îndoială.
Ar trebui să-i dai opera lui Thomas, el cântă cu patimă.
Eu sunt doar o substanță. O substanță ce nu poate fi definită.
- Thomas cântă cu patimă. - Rodrigo! Întoarce-te!
Glumește doar.
E foarte amuzant.
Nu-mi place să dau vești proaste, așa că mă duc să mă plimb.
Am terminat.
Cum adică ai terminat?
Nu veni acasă în seara asta.
Nu.
Simt arome de carton și plastic.
2015 a fost un an bun.
Nu te întoarce la Ferndale.
Stai aici, deasupra. Poți dirija sus. Poți bea pe plaja asta superbă.
Nu va trebui să pleci. Putem îmbătrâni împreună, Hail.
Trebuie să mă întorc la viața normală. Trebuie și să vorbesc cu Rodrigo.
Tot n-ai vorbit cu el?
V-ați despărțit la ceremonia de ceai și gata?
Da. Gata cu dl Iubit. Nu mai locuim împreună. O să fie normal.
- Ceea ce nu e normal, Hail. - Taci.
- Tipul cu motocicleta și Arlen. - Danny.
- Bună! - Bună!
Vă cunoașteți?
Nu. Doar am sosit în același timp.
- Bună! - Bună!
- Da, suntem împreună, apropo. - Bine.
Vreți niște Pinot la cutie?
- Da. - Te rog.
Nu, mersi.
Scuze că deranjez petrecerea pe trotuar,
dar voiam să-ți spun personal că îmi dau demisia din orchestră.
- Îți dai demisia? - Vreau să-mi dau demisia.
Dar nu mă lasă să plec decât dacă găsesc un înlocuitor aprobat de Rodrigo.
Ești singura pe care o aprobă.
De ce vrei să-ți dai demisia?
Am coșmaruri în care Rodrigo încearcă să mă înjunghie cu un oboi.
Așa că mă întorc la Chicago.
Și o să beau și eu un pahar de vin.
Desigur, dar ea nu o să te înlocuiască.
Are chestia asta cu orbitele.
Ba nu, accept.
Doamne! Mulțumesc!
Serios?
Nu mai există nicio orbită.
Ești sigură?
Da, vreau ca lucrurile să fie normale. E normal să suplinesc.
Bine.
Stați puțin. Să fim atente la respirație, da?
Inspiră, respiră. Arcușul în jos, arcușul în sus.
- Flautele. Terminați. - Au scăpat de sub control, Cynth.
Încetați! Sunt instrumente foarte scumpe.
El e un om foarte important și a venit să ne ajute.
Mulțumesc, Ricky.
Trebuie să înveți să accepți critica!
Serios, așa va fi întreaga ta carieră.
Violoniștii nu plâng.
Violiștii plâng.
- Vrei să fii violistă? - Nu.
Ești foarte talentată, de asta sunt dur cu tine.
Când sunt drăguț cu tine, atunci să știi că ai o problemă.
Bine, haideți.
Bună ziua!
- Maestre. - Șeful. Da.
Cum e încheietura?
Trebuie să-nvăț să țin arcușul cu stânga.
Tare! Ca Jimi Hendrix. Nu-i nimic.
Glumeam. Sunt în recuperare și nu se va recupera complet.
E puțin probabil.
La naiba.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, încheietură. Eu ți-am făcut asta?
Nu răspunde.
Ai venit să predai?
Da, am venit să predau și să învăț.
Și să îi învăț pe acești copii minunați ce este patima.
Sunteți foarte drăguți.
Deși nu vă cunosc, vă iubesc mult!
Foarte mult!
Deci, e...
Dar haideți să începem, bine?
Am mâini din budincă de banane. E ca...
Bine.
Unde ai fost? N-ai mai venit de vreo lună!
Ricky, lucrez, da?
Am fost în Japonia, am fost pe lună.
Am fost pe fundul oceanului și am omorât un robot cu mâinile mele, da?
Nu vă uitați așa la mine.
Maestre, cântăm începutul Simfoniei a cincea?
Nu, trebuie să asculte povestea asta.
Trebuie.
Când eram mic, maestrul Rivera a venit la mine și mi-a spus:
„Cântă la orice instrument vrei, dar nu la vioară.”
Am încercat să dovedesc că se înșală.
Am luat vioara și am exersat zi și noapte,
zi și noapte, până când a ieșit sânge
din degetul ăsta, din ăsta, din ăsta și din ăsta.
Tot timpul, ieșea sânge. Începuse să curgă...
Da. Desigur, da!
Dar ăsta e sângele grandorii artei!
Maestre, fii serios.
Trebuie să se întâmple în fiecare...
- Data viitoare, să văd sânge aici! - Maestre, să...
Maestre, știu. Ce zici să ne povestești afară despre sânge?
Bine.
Și aici se încheie turul.
Galeria Kandinsky.
Probabil pictura favorită a lui Solomon R. Guggenheim.
Și a mea.
Atunci nu poți refuza, nu?
Nu refuz.
Când sărbătorim?
Minunat.
Aduc documentele și niște șampanie scumpă.
Mă întorc imediat.
Gloria! Ce naiba faci?
Cum m-ai găsit?
Avem același calendar, ții minte?
O pun pe Sharon să rezolve problema.
Felicitări! Ai câștigat! Accept postul.
Nici măcar nu-ți place arta modernă!
Ba îmi place!
Hesby ți-a dat ție opera!
Eu n-am nimic! În afară de un dirijor care înnebunește
și un sponsor corporatist furios pe mine din cauza dirijorului menționat anterior.
Ai avut dreptate cu Rodrigo.
Ai avut dreptate cu tot, ai câștigat.
Te rog, nu renunța.
Așa merg lucrurile.
Eu mă răzbun pe tine, iar tu pe mine, la naiba!
M-am săturat.
Bine, ai dreptate!
Da, ar trebui să-ți dai demisia!
Oricum, ai transformat orchestra într-un mausoleu.
Nu încerca psihologia inversă cu mine.
Ești un geniu al muzicii.
- Te rog! - Vorbesc serios!
Toți tinerii dirijori și instrumentiști din țară vor să fie aprobați de tine.
De ce crezi că primesc recenzii atât de bune?
Din cauza disprețului tău.
Ce noroc pe tine, pentru că disprețul meu n-are limite!
Crezi că aduci inovații în muzică?
Nu degeaba ai instrumente de la gunoi.
Ce snoabă ești!
Du-te naibii.
Războiul ăsta ne face bine amândurora.
Războiul ăsta face bine muzicii.
Vreau să lupți.
Pot să vin acasă acum?
Nu.
- Eu așa cred. - Nu.
Nu?
Să mai aduc un pahar?
Trebuie să vorbim.
- E tot... - Sebastian?
Ții minte că ți-am spus că poți să folosești cana asta când vrei?
Ți-o dau ție.
Shawn.
Am primit nuca asta de la Seiji Ozawa.
Nu o mânca.
Nu o deschide.
Niciodată.
Ascultă, nu ne mai trebuie chirie.
Dar asta nu e chiria.
Sunt doar cadouri pentru voi, de la mine. Atât.
Nu mai vreau nimic pe lumea asta.
Nu vreau posesiuni, nu mai vreau lucruri.
Vreau doar să fiu o umbră în fața orchestrei.
Atât vreau.
Vă place cum sună vioara asta?
Sună fantastic. Chiar credeam că îți ascultăm albumul.
E un instrument uimitor.
- Sigur vrei să renunți la el? - Absolut. Pentru tine...
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Bem ceva în curând. Bine? - Desigur. Trebuie.
- Da. - Bem și tot restul.
- Da. Totul, da. - Da. Facem totul. Data viitoare.
Da.
Avem musafiri. Sau am halucinații.
Maestre, m-ai chemat?
Norton! Morton Norton, da.
Uite ce vreau să-ți dau.
De exemplu.
Asta e mingea mea de fotbal
cu care am dormit de la 10 ani până la 13 ani și jumătate.
Ți-o dau ție.
Și de ce îți distribui averile tale lumești?
Tocmai s-a despărțit de iubita lui.
Oboista care vorbește obscen.
- Trebuie să bem absint. - Da.
- Mulțumesc. - Amar ca pelinul.
Îmi dați și mie?
Pentru inima frântă, cea mai vie durere.
Pentru nedumerire.
Pentru dor.
Pentru întemeierea unei familii.
Nu mai vreau să dau noroc.
Maestre, este mai prejos de tine.
Ești singurul dirijor în viață din colecția mea.
Ce înseamnă o oboistă în comparație cu milioanele care te adoră?
Pentru afurisitul de Rodrigo DeSousa!
Norton, mulțumesc. Sebastian.
Paj.
Asta e o petrecere? Pot să invit și alte persoane?
Cheamă corul.
Ai răbdare. Am planuri mari azi.
Însă toți vor lucra până târziu.
Asta e o altă problemă.
Ce se întâmplă?
Asta e orchestra fantastică despre care îmi vorbeai?
Unde-i toată lumea?
Sindicatul a primit informații anonime
că e o orchestră neînscrisă în sindicat cu instrumentiști din sindicat.
Poftim?
Acum ne amenință că ne interzic toți instrumentiștii
dacă nu ne înscriem în sindicat.
Hesby Ennis.
Am crescut ascultând Simfonia Polaria compusă de tine.
Îmi pare rău. Sper că nu ai suferit daune permanente.
Îți bați joc de mine? Sunt spărgătoare de grevă?
De ce zâmbești?
De ce zâmbește?
A... Fantastic!
Acum râzi.
- Acum râde! - Râzi.
- Nu ești supărat? - Normal că sunt supărat. Sunt furios.
Doamne, Gloria.
Iubita ta ne-a raportat?
Bineînțeles că ea!
S-ar putea să nu mai fie multă vreme iubita mea.
Monogamia nu e naturală, oricum. Toți ne trădăm unii pe alții până la urmă.
Unde pleacă Hesby?
Îi dă compoziția Gloriei, desigur.
- Cinci. Șase. Șapte. - Nu da mai tare.
Omori sunetul!
Rodrigo DeSousa, dat naibii.
Ce frumos! Mulțumesc.
Foarte frumos...
- Ești foarte frumoasă. - Mulțumesc, maestre.
De ce nu te-au invitat data trecută? Unde erai?
Nu știu.
- Trebuie să facem cunoștință. - Da.
Shawn, ajută-mă cu cutia, te rog. Să începem să dăm lucruri.
Joan Jett!
Vino, Shawn. Hai, Shawn.
- Joan Jett. Ce mai faci? - Bună, Rodrigo.
Voiam să-ți dau asta. E primul meu mix pe casetă.
Am făcut eu coperta.
Când ai dirijat Șostakovici cu filarmonica din Berlin.
M-a dat pe spate.
Și tu m-ai dat pe spate cu frumusețea vocii tale!
Doamne. Nadia Sirota! Te iubesc!
Ești prietenă cu Sebastian?
Nu, Rodrigo m-a chemat
să-mi dea diapazonul cu care a aruncat Kathleen Battle în el.
Nu știu de ce.
Rodrigo e aici?
- Bună! - Bună!
Tu, nu, stai așa. Am uitat, te urăsc.
Te rog, nu mă urî. Îmi pare foarte rău pentru tot.
Așa și trebuie.
Dar mi-a trecut.
Mai locuiești aici?
Dar Rodrigo?
Salut, Jeff Zeigler!
Maestre.
Mă bucur să te văd.
Vreau să-ți dau ceva de când te-am cunoscut.
Creionul ăsta.
O să-ți dau și ceașca asta de ceai.
E ceașca de ceai a bunicii mele. Citea viitorul în ea.
Dar nu prea merge, pentru că trebuie să fie mai...
E veche, oricum.
Deci...
- Ce-are? - Cred că e din cauza ta.
- Ray Chen? - Da.
Poți să pleci? E camera mea.
- Da. Desigur. - Mersi.
- Ți-am spus că am furat un tanc? - Nu.
- Nu ți-am spus? - Nu.
Haide, ți-am spus când...
Nu mă băgați în seamă. Plecam.
Hailey, vreau să ți-o prezint pe Esmeralda.
- Bună. - E cântăreață.
- Foarte bună. - Mă bucur să te cunosc.
Poți să te așezi aici, Esmeralda?
Să nu pleci, te rog. Mă întorc într-o clipă. Bine?
Hailey! Așteaptă.
Îmi dau toate lucrurile și voiam să văd dacă vrei ăsta.
A fost al bunicii mele.
- Nu-l vreau. - Ba da, eu vreau să...
Ești tristă... Ești supărată pentru fata din cor?
Nu! Poți să faci orice și cu oricine vrei.
Nu-mi pasă.
Hailey, dacă nu vorbești cu mine, măcar lasă-mă să-ți dau ăsta.
Pentru că vreau să te gândești la mine!
Eu vreau să știu dacă accepți să cânt mâine în orchestră.
Desigur, Hailey. Sunt de acord.
Da, poți cânta oricând... Mă uit mereu după tine, Hailey.
Când cântă altcineva,
mă întreb mereu: „Unde e Hailey? Unde e?”
Pentru că doar... Nu-mi place cum cântă alții.
Îmi place mult cum cânți tu.
Îmi place sunetul tău,
ca o pasăre mamă care regurgitează pentru pui...
Doamne! Vrei să încetezi să spui lucruri fără noimă?
Cum ar fi: „Cântă cu patimă!”
Sau: „O să câștigi. Ești o dirijoare minunată, Hailey.”
Vrei să auzi ceva care are sens?
N-o să fii niciodată o dirijoare bună, Hailey! Niciodată!
Și știi de ce?
Pentru că mă asculți mereu.
Și îl asculți pe Thomas, pe tatăl tău.
Și trebuie să încetezi!
Ascultă muzica! Cântă cu muzica!
Cântă naibii cu patimă!
Du-te naibii! Eu cânt cu patimă!
Cum a fost repetiția?
Cred că știi.
Nu mai pot continua.
Ce vrei să spui?
Poate că nu merge între noi.
Fii serios!
Eu lupt.
Credeam că asta vrei, nebunule!
Nu. Serios?
Vrei să fii soția mea?
E un truc ca să primești opera înapoi, nu?
Nu.
E un truc să mă culc cu tine
iar și iar.
Ți-am spus, mă bucur că nu suntem căsătoriți.
Îmi place mereu să te dezamăgesc.
Haide. iubire.
Nu.
Deci vrei să renunți la o relație minunată
doar pentru că am fost nesimțit?
Nu mă despart de tine.
Dar nu îți dau o poliță de asigurare.
Va trebui să nu mai fii nesimțit, Thomas.
Nu știu dacă pot.
Am suferit mult cu patru soți, deci...
nu ești singurul care trebuie să schimbe foaia.
Lasă-mă să fiu Thomas al Cincilea.
Sună foarte regal.
Poți să dormi la mine în seara asta.
Dar rămâne „nu” la cealaltă chestie.
Cinci, șase, șapte, opt.
Opriți-vă! Nu!
Ia uitați cine s-a întors. Mischa, îmi datorezi 20 de dolari.
Ce se întâmplă aici?
Pablo? Pablo Heras-Casado?
Rodrigo DeSousa.
Bine ai venit.
Îmi place mult munca ta. Îmi place...
Uneori, e un fel de...
Dar poți să pleci acum? E dansul meu.
- Da, mulțumesc. - Pablo, rămâi, te rog.
- Da, știi ceva? Ți-ai dat demisia. - Poftim?
Și am găsit un tu mai nou, mai sexy și mai dedicat.
Așa că pleacă.
Să revenim la început.
Stai puțin! Nu! Egon, te rog.
Te rog, aveai dreptate. Aveai perfectă dreptate!
În legătură cu orchestra, cu mine, cu înecatul! Mă înec!
De ce te îneci? De ce?
Nu știu, Egon!
Dacă nu știi de ce, nu am timp de tine.
Nu, te rog! Eu sunt Faust. Eu sunt personajul!
El nu e Faust! Eu sunt Faust!
Da, ești Faust! Dar nu ești Faustul meu.
Așa că te rog să pleci, repetăm.
Ba rămân aici!
Bine. Vă rog. Pablo, hai să plecăm. Îmi pare foarte rău.
Wolfgang?
Ești un Scheiße!
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Anca Tach Constantinescu