MOZART I JUNGLEN
Hej.
-Hej. -Hej.
Jeg er spændt på at høre, hvor store fremskridt I har gjort.
Men jeg er ikke lige så spændt som dem,
der vil være i August Koncertsal, når I skal opføre det!
Ja.
Okay.
Nå. Så...
Klar?
Gloria havde ret.
Cynthia, du havde ret.
Fagforenings-Bob, du havde ret.
-Warren Boyd, du havde ret. -I hvad?
Om den 5. symfoni, den fünfte, Beethoven.
-Ved I, hvad der er galt? -Hvad?
-Mig. -Nej.
Jeg er det forkerte i dette orkester.
Hvorfor er jeg forkert? Det ved jeg ikke. Men vi må aflyse koncerten.
Vi må... Ja. Vi... Jeg ved det ikke.
Hvis maestro Rivera var her, ville han kaste en dirigentstok efter mig.
Eller 1.000 dirigentstokke.
Gider du kaste denne svupper efter mig, Warren Boyd? Tak?
-Bare kast. Mod tænderne. -Jeg ved ikke, om det ville hjælpe.
Maestro, jeg har en idé.
Vi behøver ikke aflyse koncerten.
Men vi må rebe sejlene.
Rebe sejlene, ja.
Lad os rebe sejlene, for vi sejler ind i et isbjerg, okay?
Og vi skal redde isbjerget.
-Forstår I metaforen? -Selvfølgelig.
Gider I give mig 20 minutter, tak?
-Ja. -Selvfølgelig.
Undskyld, venner.
-Luk døren, tak. -Det er klart.
Pis. Hvad fanden?
Undskyld.
Er det let at være kat?
Det ser ret let ud.
Oboen er derimod ikke let.
Du må ikke misforstå mig, jeg er glad for den.
Har du nogensinde haft en kæreste?
Er der nogle søde hankatte i bygningen?
Har du overhovedet været udenfor denne lejlighed?
Fanget en mus?
Eller måske bare en kakerlak?
Dem lukker de ikke ind, vel?
De skide fælder.
Det bliver mellem os. Kan du overhovedet lide klassisk musik?
Hej.
Jeg hørte ikke noget smuk musik.
Vi snakkede bare.
Det får du ikke penge for.
Isadore elsker musik.
Det kan jeg se.
Jeg forstyrrer ikke, vel?
Hej, skat. Jeg håber ikke, det gør noget, jeg brugte min nøgle.
Det er min skyld, da jeg har givet dig en.
Hej, Betty. Fukumoto-san, dejligt at se dig.
I lige måde.
-Jeg er kommet for at sige... -Du må ikke sige det.
Ikke sige hvad?
Hvad det end er, du har indkaldt dette hastemøde for.
Hvad får dig til at tro, at det er dårligt?
Er det ikke det?
-Tja... -Du...
Bare...
Okay, sig det.
Jeg trækker min støtte.
Lad være med at sige det!
Det er for sent, skat.
Hør, jeg ved...
Jeg ved, det har været lidt...her,
men det er stadig en enestående mulighed for branding for Fukusoft.
Ja, jeg er enig.
Jeg mener bare ikke, at den nuværende ledelse er stærk nok.
Hvis du tror, at hun kan lede stedet bedre end jeg...
Hvad? Jeg vil ikke lede det. Jeg savner at spille.
Men du vil ikke have mere magt?
Søde, jeg kan ruske i kraniet på et publikum,
der sidder på sidste række i salen
ved at blæse luft igennem to små stykker strå.
-Mere magt behøver jeg ikke. -Bravo.
Enhver, der ikke har hovedet oppe i røven, ved,
at du ikke er problemet her.
Jeg håber ikke, du mener den geniale maestro DeSousa,
for der sætter jeg min fod ned.
Rodrigo, der er du.
Hej, Egon.
Jeg har besluttet, at du får rollen som Faust.
-Fedt. -Ja?
-Fedt, ja, jeg troede, det var... -Du skal danse i dag.
-I dag? -I dag.
Jeg kan ikke, jeg skal til en symfoni.
Jeg har en optræden.
Nå ja, hæren af tilbedende fans, der suger kultur til sig.
Lad dem ikke være vågne for længe, de skal have Botox i morgen.
Vær ikke kynisk.
Kun naive mennesker er kyniske.
Lad os gøre det i morgen.
Det kan ikke blive i morgen. Dagen efter rejser jeg til Reykjavik.
Jeg arbejder sammen med en stor rockstjerne, der ikke er Björk.
Det er en ballet uden publikum. Den kan vi altid lave, ikke?
H.C. Andersen-skulpturen om tre timer. Det er invitationen.
Faust med Rodrigo DeSousa
-Tre timer? -Ja.
-Jeg skal have den tilbage. -Pis.
Og du har ret i, at jeg er kynisk.
Du er den mest uskyldige narcissist, jeg kender.
Hold op med at være så voksen, før du bliver fanget.
Tre timer.
Det kan være din sidste chance.
Undskyld mig, hvor er det nærmeste toilet?
Og vil vi kunne bruge det før koncerten?
Og vi skal holde en snack-pause om fem minutter,
hvis du havde glemt det.
-Hvad hedder du? -Esme.
Jeg kan lide din stil.
-Hej, Hailey, jeg hørte, du var tilbage. -Ja.
Hvordan føles det?
Meget underligt.
Jeg kan huske den første dag, du spillede med orkesteret.
Du var så nervøs.
Og du tilbød mig piller for at berolige mig.
Det var tider.
Det er godt at se dig.
Vi har savnet dig.
Jeg har også savnet dig.
Åh gud.
Det er det flotteste orkester, jeg har set.
Tak!
I ser utrolige ud. I er så seje.
Tara, hvor er din bue?
-I min rygsæk. -Skynd dig at hente den.
-Hun må låne min, hvis hun... -Okay.
-Hvordan har håndleddet det? -Jeg har ikke nået at tænke på det.
Godt. Fortsæt sådan.
Hvad så, Ricky? Hvordan går det?
Der er mange mennesker, ikke?
Jo. Der er omkring... Ja, det er...
-Vær ikke nervøs. -Det er jeg ikke. Vi har frøken Cynthia.
Ja.
Okay.
Vi har ikke brug for beskyttelseshjelme, vel?
Måske ørepropper.
Jeg tror, det bliver fantastisk
at høre børnene spille Beethovens 5.
Efterfulgt af Rodrigo ved rorpinden med Hesbys stykke.
Fantastisk.
Tak.
I aften åbner vi programmet
med den første offentlige koncert med Maestro Rivera Ungdomsorkester.
Takket være dig.
Vi optræder ikke med Beethovens 5. Symfoni.
Men de optræder med noget. Jeg er ikke sikker på hvad, men.
Nå men, det er en stor ære at præsentere
den person, der har stået for alt dette.
Hun er en dygtig cellist.
Hun er skadet.
Og nogle gange føler jeg, at skader heler ting.
Giv en stor hånd
til Maestro Rivera Ungdomsorkester og Cynthia Taylor.
Tak, maestro.
Vi ser frem til at spille Beethovens 5. for jer
på et tidspunkt i den nærmeste fremtid.
Ungerne har arbejdet virkeligt hårdt,
og vi er glade for at byde dem velkommen.
De lyder godt.
Ja, det gør de.
Jeg ville sige tak for at lade mig spille.
Selvfølgelig. Nej, tak til dig.
Det er vildt, ikke?
Hvor enkel melodien er, men alligevel så smuk.
Maestro Rivera plejede at sige:
Hvad betyder det?
Det betyder: "Gør det enkelt, tumpe."
Det tror jeg ikke, han fandt på.
Men det er et godt ordsprog, ikke?
Som "spil med blodet."
Jo.
-Af sted. -Ja.
-Pavel. -Maestro.
-Hej, mand. -Ja?
-Vil du gøre mig en tjeneste? -Ja.
Vil du give det til Fagforenings-Bob?
-Fagforenings-Bob, ja. -Ja.
Sig, at han skal læse det for publikum, når han går op på scenen.
-"Læse det for publikum." -Ja.
Han skal læse det for publikum, når orkesteret går ind.
-Før du går op på podiet? -Ja.
-Okay. -Ja.
Jeg ville bede dig om det, men din accent er lidt for tyk.
Hvilken accent?
Dejligt, at du er tilbage, Hailey.
Tak. I lige måde.
En af os, en af os, gooba-gobble, en af os.
Det er vildt sært, Warren.
Har du aldrig set Freaks?
Jeg har set Freaks.
Hvor er maestroen?
Hvad foregår der?
Hvad laver Bob?
Hej.
Bare rolig. Jeg tager mig af det.
Hvor er Rodrigo?
Hvad foregår der?
Jeg har et brev fra vores dirigent, maestro DeSousa.
Søde, du knuser min hånd.
"Introducer dig selv, Fagforenings-Bob."
Mit navn er Robert Szymkowski. Jeg spiller fløjte og piccolo.
Desuden jødeharpe og jazz-mundharpe, men ikke her.
Her spiller jeg bare fløjte og piccolo.
-Kom nu videre. -Hvad? Ja.
"At lede New York Symfoniorkester er det bedste job i verden,
og denne støt modnende dirigent
føler sig ikke værdig til jobbet."
-Hold da kæft. -Hvad fan...
"I dag er det en andens tur."
Gå derop.
Søde, jeg har mit eget orkester.
"Jeg har sendt en dirigentstok."
Tag den dirigentstok. Tag den.
Næste gang, søde.
Du milde himmel.
-Thomas. -Undskyld mig.
"Der står et navn på dirigentstokken."
Jeg tror ikke, han kan stave dit navn.
Denne person har hjulpet mig med at studere Hesby Ennis' lovende stykke.
"Lovende"? Fuck dig.
"Hai Lai, jeg ved, du ikke ønsker den af mig,
så jeg har givet den til Fagforenings-Bob..."
Kan du klare det?
Godaften.
I aften har vi premiere på et smukt nyt stykke af Hesby Ennis.
Jeg vil forsøge at gøre det ære.
Men jeg skal bruge en ting først.
Jeg har brug for en oboist, der er god nok til at gøre det uden at øve.
Så er Betty Cragdale her i aften?
Det ved du, jeg er!
Nu bliver det godt.
Jeg blæser i den for dig, Fugu.
Rodrigo, hej.
Hej, Egon.
Hvad fik dig til at komme?
Jeg mindedes den første chance, jeg fik for at dirigere et orkester.
Det var i Oaxaca til en konkurrence.
Jeg var otte.
Jeg var meget nervøs, jeg var...
Jeg gjorde det elendigt.
Gamle maestro Rivera var meget vred, og han talte ikke til mig i en uge.
Han var en hård mand.
Hans version af streng kærlighed var ingen kærlighed.
Så fik jeg en chance til, og det gik ret godt.
Så i dag er en dag med nye chancer.
Hej. Tusind tak.
Jeg skal bruge oboen.
Dum dig nu ikke.
Hvor er danserne?
De er her ikke. Du har ikke brug for dem. Du skulle øve med dem.
Er her kun os to?
Nej, det er bare dig. Du har ikke brug for andre.
Nej, Egon, jeg har brug for nogen. Jeg er vant til at arbejde med folk.
Som komponister, der er enten døde eller levende, eller et orkester,
eller et publikum.
Ellers er jeg ingenting.
Så vær ingenting.
"Vær ingenting."
Hold kæft en omgang scheisse!
Wolfgang?
Hvem snakker du til?
Til en gammel ven.
Det er der delte meninger om.
Det er godt at se dig.
Du har en fin, falsk farve i kinderne. Det er godt.
Hvad laver du?
Jeg er kommet for at se dig gøre dig selv til grin og ødelægge din karriere.
Indtil videre går det rigtig godt.
Jeg ved det, det er...
Okay, Egon, jeg tror, jeg er klar.
-Ja? -Jeg har fundet mit ikke-publikum.
Lad os begynde forestillingen.
Hvad for noget musik er det?
-Du vælger den. -Okay, jeg... Jeg tror, jeg ved det.
-Udforsk din jetés. -Godt.
-Kigger du på? -Nej, jeg kører.
Find ro, skyd brystkassen frem og...
Rutledge, din tosse, jeg elsker dig.
Nu skræmmer du mig og babyen.
Jeg elsker dig, baby.
Det lykkedes dem. Utroligt.
Jeg fik nær hjertestop.
Bravo, Rutledge!
Ja, Hai Lai! Du gjorde det!
-Ja! -Du er virkelig vanvittig.
Sagde jeg ikke, hun ville være god? Det sagde jeg jo.
Sagde jeg det ikke? Hun var fantastisk.
Du er den bedste!
Rodrigo!
Ja, Gloria Windsor. Hvad?
Du er fyret.
Det skal nok gå.
Gloria, det skal nok gå.
Det skal nok gå.
Er hun ikke god? Det var utroligt.
Det var helt utroligt.
Jeg så det ikke, men jeg mærkede det. Jeg mærkede det på afstand.
Ja. Hun var smuk.
Det skal nok gå.
"Oboisten Hailey Rutledge,
der for nylig var med i opløbet ved Fukumoto-dirigentkonkurrencen,
blev kastet frem i rampelyset, da maestro DeSousa udeblev.
Selvom det sommetider var for stor en mundfuld,
var Rutledge særligt ferm til at grave følelserne frem
i det til tider over-intellektuelle symfoniske mysterium.
"Ferm."
-Det er godt. Ikke? -Jo. Det er rigtig godt.
Har du set det?
Sagde jeg ikke, hun ville være god?
Ja, jeg sagde jo, hun ville være god.
Sagde jeg det ikke? Hun var fantastisk. Du gjorde det! Ja!
Du er den bedste!
Ja! Du spiller med blodet! Med blodet!
Ja!
Du må gerne græde.
Bare græd igennem.
Hvis man ikke kan græde over det, hvad kan man så græde over?
Skal alt gøres til en Bette Davis-film?
Ja.
Var det dig som lille drenge, der fortalte mig, jeg var en scheisse?
Nej, det var mit andet barn, Karl.
Sikke en slyngel.
Han er grunden til, jeg aldrig færdiggjorde Requiem.
Seriøst?
-Hvorfor? -Jeg var næsten færdig.
Så kom han ind og væltede med vilje blæk ud over partituret.
Jeg måtte begynde forfra.
Hold da op!
Jeg troede, det var fordi, du var overvældet
af det uhyrlige ved dødeligheden eller sådan noget.
"Det uhyrlige ved dødeligheden"?
De eneste, der er bange for dødeligheden, er ikke døde endnu.
Før jeg glemmer det, maestro Rivera bad mig sige til dig...
Snakker du med ham?
Hvad sagde han?
Ja, han sagde:
"Kom i gang med arbejdet, din lille lort."
Ja, kom i gang med arbejdet.
Men med hvad?
Nej, helt ærligt. Hvad skal jeg lave? t."