Mozart i jungelen
Hallo.
-Hei. -Hallo.
Jeg er veldig glad for å høre om alle fremskrittene deres.
Men ikke like glad som folkene
som kommer til å være i August Memorial Hall når dere fremfører det!
Ja.
Greit.
Akkurat. Så...
Klare?
Gloria hadde rett.
Cynthia, du hadde rett.
Bob Fagforeningen, du hadde rett.
-Warren Boyd, du hadde rett. -Om hva?
Om Symfoni nr. 5, den fünfte, Beethoven.
-Vet dere hva som er galt? -Hva?
-Meg. -Nei.
Jeg er det som feiler orkesteret.
Hvorfor er jeg feil? Jeg vet ikke. Men vi må avlyse konserten.
Vi må... Ja. Vi... Jeg vet ikke.
Om maestro Rivera var her, hadde han kastet en taktstokk på meg.
Tusen taktstokker.
Kunne du kastet denne klosettsugeren på meg, Warren Boyd? Vær så snill?
-Bare kast den. Så hardt du kan. -Jeg vet ikke om det ville hjulpet.
Maestro, jeg har en idé.
Vi trenger ikke avlyse konserten.
Men vi må trimme seilene mye.
Trimme seilene, ja.
Vi må trimme seilene, for vi krasjer inn i et isfjell, hva?
Og vi må redde isfjellet. Greit?
-Skjønner dere metaforen? Vær så snill? -Absolutt.
Kunne jeg fått 20 minutter?
-Ja. -Ja.
Beklager, dere. Beklager.
-Lukk døra, er dere snill. -Ja da. Skal bli.
Helvete. Hva faen?
Unnskyld.
Er det lett å være katt?
Det virker ganske lett.
Obo, derimot, er ikke så lett.
Misforstå meg rett, jeg setter pris på jobben.
Har du noen gang hatt kjæreste?
Er det noen søte hannkatter i bygget?
Har du noen gang forlatt denne leiligheten?
Fanget en mus?
Eller en kakerlakk?
De tillater vel ikke kakerlakker i bygget?
Jævla andelsleilighetsstyrer.
Mellom oss sagt, liker du i det hele tatt klassisk musikk?
Hei.
Jeg hørte ikke noe vakker musikk.
Vi hadde bare en liten prat.
Du får ikke betalt for å prate.
Isadore elsker virkelig musikken.
Det ser jeg.
Jeg avbryter vel ikke noe?
Hallo, kjære deg. Håper det er greit, jeg brukte nøkkelen min.
Det er min feil for at jeg ga deg en.
Hallo, Betty. Fukumoto-san, så hyggelig å se deg.
Og deg, Gloria.
-Jeg kom for å si at... -Ikke si det.
Ikke si hva?
Hva enn du innkalte til dette krisemøtet for å si.
Hvorfor tror du at det blir ille?
Er det ikke det?
-Tja... -Du...
Bare...
Greit. Greit, si det.
Jeg trekker tilbake donasjonen min.
Ikke si det!
Du er for sent ute, kjære deg.
Hør her, jeg vet...
Jeg vet at det har vært litt... her,
men dette er fortsatt en mulighet Fukusoft bare får én gang.
Jeg er enig.
Jeg mener bare at den nåværende ledelsen ved symfoniorkesteret ikke er sterk nok.
Hvis du tror hun kan styre dette stedet bedre enn jeg kan...
Hva? Jeg vil ikke styre dette stedet. Jeg savner å spille.
Men du er ikke interessert i mer makt?
Kjære deg, jeg kan gi en publikummer bakoversveis
helt på bakerste rad
ved å blåse luft mellom to små rørstykker.
-Det er all makten jeg trenger. -Brava.
Alle som ikke er klin kokos,
vet at du ikke er problemet med dette stedet.
Jeg håper du ikke henviser til den geniale maestro DeSousa,
for der setter jeg ned foten.
Rodrigo, der er du.
Hei, Egon.
Jeg har bestemt meg for at rollen som Faust fortsatt er din.
-Flott. -Ja?
-Flott, ja, jeg trodde det var... -Dansen er i dag.
-I dag? -I dag.
Nei, jeg kan ikke, for jeg skal til symfonien.
Jeg har en forestilling.
Akkurat, massene av kjærlige fans som får med seg kulturdosen sin.
Ikke hold dem oppe for sent, de skal ta botox i morgen tidlig.
Ikke vær kynisk, Egon.
Bare naive folk er kyniske, ikke vær kynisk.
Vi gjør det i morgen.
Jeg kan ikke i morgen. Dagen etter drar jeg til Reykjavik.
Jeg jobber med en stor rockestjerne som ikke er Björk.
Men det er en ballet uten publikum. Vi kan gjøre det når som helst, ikke sant?
HC Andersen-skulpturen om tre timer. Det er invitasjonen.
Faust med Rodrigo DeSousa
-Tre timer? -Ja.
-Jeg må få den tilbake. -Helvete.
Og ja, du har rett i at jeg er kynisk.
Du er den mest uskyldige narsissisten jeg kjenner.
Slutt å være så voksen før du blir fanget.
Tre timer.
Kan bli din siste sjanse.
Unnskyld, hvor er nærmeste toalett?
Og kan vi bruke det før forestillingen?
Og vi skal liksom ha en snack-pause om fem minutter,
i tilfelle du har glemt det.
-Hva heter du igjen? -Esme.
Jeg liker stilen din.
-Hei, Hailey, jeg hørte at du var tilbake. -Jepp.
Hvordan føles det?
Skikkelig sært.
Vet du, jeg husker din første dag her, da du spilte med orkesteret.
Jøss, så nervøs du var.
Ja, og du tilbød meg piller for å roe meg ned.
Ja, det var gode stunder.
Uansett, det er flott å se deg her igjen.
Vi har savnet deg.
Jeg har savnet dere også.
Herregud.
Dette er det vakreste orkesteret jeg har sett i hele mitt liv.
Takk!
Dere ser utrolige ut. Herregud, dere ser så kule ut.
Tara, hvor er buen din?
-I ryggsekken min. -Løp og hent den, skynd deg.
Jeg kan låne henne min hvis hun... Greit.
-Hvordan går det med håndleddet? Greit? -Jeg har ikke kunnet tenke på det.
Flott. Greit, fortsett sånn.
Hei, Ricky, hva skjer? Hvordan går det?
Det er mange folk der ute, hva?
Ja. Det er... Ja, det...
-Ikke vær nervøs. -Jeg er ikke nervøs. Vi har Ms. Cynthia.
Ja.
-Ja. -Ja.
Greit.
Vi trenger vel ikke vernehjelmer?
Kanskje ørepropper.
Jeg tror bare at dette blir så utrolig,
å høre disse ungene spille Beethovens nr. 5.
Så følge opp med Rodrigo tilbake i salen med Hesbys stykke.
Fantastisk.
Takk, takk.
I kveld åpner vi programmet
med den første offentlige forestillingen fra Maestro Rivera ungdomsorkester.
Takket være deg.
Vi skal ikke spille Beethovens nr. 5.
Men de skal fremføre noe. Jeg vet ikke helt hva det blir, men...
Uansett, det er meg en glede å presentere dere
for den som har hatt ansvaret for dette.
Hun er en vellykket, utrolig cellist.
Hun har en skade.
Og jeg føler at av og til kan skader hjelpe med å lege ting.
Vennligst gi en stor applaus
til Maestro Rivera ungdomsorkester og Cynthia Taylor.
Takk, maestro.
Vi ser virkelig frem til å spille Beethovens nr. 5 for dere
en gang i nærmeste fremtid.
Disse barna har jobbet veldig hardt,
og vi er glade for å ønske dem velkommen hit i kveld.
Det høres flott ut.
Ja, det gjør det.
Jeg ville bare takke deg for at du lar meg spille.
Selvsagt. Nei, takk til deg.
Det er vilt, ikke sant?
Hvor enkel melodien er, men den er likevel veldig vakker.
Maestro Rivera hadde et motto.
Hva betyr det?
Det betyr: "Gjør det enkelt, dummen."
Jeg tror ikke han oppfant det.
Men det er et godt motto, ikke sant? Det fungerer.
Som "spill med blodet".
Greit.
-Gå nå. -Ja.
-Pavel. -Maestro.
-Hei. -Ja?
-Kan jeg be deg om en tjeneste? -Ja.
Kunne du gitt dette til Bob Fagforeningen?
-Fagforenings-Bob, ja. -Ja.
Si at han skal lese det til publikum når han kommer ut på scenen.
-"Lese det for publikum". -Ja, ja.
Lese det for publikum når orkesteret går på scenen.
-Før du kommer til podiet? -Ja.
-Greit. -Ja.
Jeg skulle bedt deg om å lese det, men du har tykk aksent.
Hvilken aksent?
Godt å se deg tilbake, Hailey.
Takk. Deg også.
En av oss, en av oss, ugga-bugga, en av oss.
Det var skikkelig skummelt, Warren.
Har du aldri sett Freaks?
Jeg har sett Freaks.
Hvor er maestroen?
Hva foregår?
Hva gjør Bob?
Hei.
Det går bra, jeg tar meg av dette.
Hvor er Rodrigo?
Hva foregår?
Jeg har et brev fra dirigenten vår, maestro DeSousa.
Kjære deg, du stikker hull i hånda mi.
"Presenter deg selv, Bob Fagforeningen."
Jeg heter Robert Szymkowski, og jeg spiller fløyte og piccolo.
Og munnharpe og jazzmunnspill, men ikke her.
Her spiller jeg bare fløyte og piccolo.
-Få det unnagjort. -Hva? Ja.
"Å lede New York symfoniorkester er verdens beste jobb,
"og denne modnende dirigenten
"føler seg ikke jobben verdig."
-Fy faen. -Hva i...
"I dag er det noen andres tur."
Kom deg opp dit, gå, gå. Kom deg opp.
Kjære deg, jeg har mitt eget orkester.
"Jeg har sendt en taktstokk."
Gå og ta taktstokken. Ta den.
Neste gang, kjære deg.
Herregud.
-Thomas. Thomas. -Unnskyld meg.
"Det står et navn på taktstokken."
Jeg tror ikke han vet hvordan han staver navnet ditt.
"Dette mennesket har hjulpet meg å studere dette lovende stykket av Hesby Ennis."
"Lovende"? Faen ta deg.
"Hailey, jeg vet at du ikke vil at jeg skal gi deg denne,
"så jeg har gitt den til Bob Fagforeningen..."
Klarer du dette?
God kveld.
I kveld skal vi holde premieren av et nydelig, nytt stykke av Hesby Ennis.
Jeg skal prøve å yte det rettferdighet.
Men jeg trenger noe før vi begynner.
Jeg trenger en oboist som er utrolig nok til å gjøre dette uten å øve.
Så er Betty Cragdale til stede?
Det vet du at jeg er!
Nå skal du få se noe flott.
Denne blåser jeg for deg, Fugu.
Rodrigo, hallo.
Hallo, Egon.
Hva fikk deg til å komme?
Jeg husket første sjanse jeg fikk til å dirigere et ekte orkester.
Det var i Oaxaca på en konkurranse.
Jeg var åtte.
Og jeg var veldig nervøs, jeg var...
Jeg gjorde en grusom jobb.
Maestro Rivera var veldig sint på meg, og han snakket ikke med meg på en uke.
Han var veldig streng.
Hans versjon av streng kjærlighet var å nekte deg kjærlighet.
Men så fikk jeg en ny sjanse, og da var jeg ganske flink.
Så jeg tror dette er dagen for nye sjanser.
Hei. Tusen takk. Virkelig...
Jeg trenger oboen.
Ikke kødd det til.
Så hvor er danserne?
De er ikke her. Du trenger dem ikke. De var bare til å øve med.
Er det bare du og jeg?
Nei, det er bare deg. Du trenger ikke noen andre.
Nei, Egon, jeg trenger noen. Jeg er vant til å jobbe med folk.
Som komponister som er døde eller levende, eller med et orkester,
eller med, jeg vet ikke, et publikum.
Hvis ikke er jeg ingenting.
Så vær ingenting.
"Vær ingenting".
For noe scheisse!
Wolfgang?
Hvem snakker du med?
En gammel venn.
Du smigrer deg selv.
Det er så flott å se deg.
Du har fin, falsk farge i kinnene, det er bra.
Hva driver du med?
Jeg kom hit for å se deg dumme deg ut og ødelegge karrieren din.
Så langt gjør du en god jobb.
Jeg vet det, det er...
Greit, Egon, jeg tror jeg er klar.
-Jaså? -Tror jeg har funnet mitt uten-publikum.
Nå begynner vi forestillingen. Nå begynner vi.
Hvilken musikk skal vi bruke?
-Du velger musikken. Hva som helst. -Greit, bare... Jeg tror jeg har det.
-Utforsk jetéene dine. -Bra.
-Skal du se på? -Nei, jeg skal ikke se på, jeg skal gå.
Så finn roen, løft rammen og...
Rutledge, din frik, jeg elsker deg.
Greit, nå skremmer du meg, og du skremmer den babyen.
Jeg er glad i deg, baby.
De klarte det. Utrolig.
Jeg fikk nesten hjerteinfarkt.
Brava, Rutledge! Brava!
Ja, Hailey! Ja, du klarte det, Hailey!
-Ja! -Du er virkelig sprø.
Sa jeg ikke at hun kom til å være flott? Jeg sa vel at hun kom til å være flott?
Sa jeg det ikke? Hun var utrolig.
Hailey, du er best, Hailey!
Rodrigo!
Ja, Gloria Windsor, ja. Hva?
Du har sparken.
Det går bra.
Gloria, det går bra.
Det kommer til å ordne seg.
Er hun ikke flott? Hun var utrolig.
Herregud, det var utrolig.
Jeg så det ikke, men jeg følte det, jeg følte det på avstand.
Ja. Hun var nydelig.
Gloria, det er greit.
"Oboisten Hailey Rutledge,
"en nylig konkurrent i Fukumoto dirigentkonkurranse,
"ble dyttet inn i rampelyset da maestro DeSousa ble fjernet i siste liten.
"Selv om hun til tider fant sin overmann,
"var Rutledge spesielt dyktig til å få frem følelsene
"i det av og til overintellektuelle symfoniske mysteriet."
"Dyktig".
-Det er bra. Ikke sant? -Det er bra. Veldig bra.
Har du sett dette?
Sa jeg ikke at hun kom til å være flott?
Ja, jeg sa at hun kom til å være flott, ikke sant?
Sa jeg det ikke? Hun var utrolig. Du klarte det! Ja! Ja!
Hailey, du er best, Hailey!
Ja! Du spiller med blodet! Med blodet!
Ja!
Du kan gråte.
Bare få det ut.
Hvis du ikke kan gråte over dette, hva kan du gråte over?
Må du gjøre alt til en Bette Davis-film?
Ja, det må jeg.
Var det deg som småbarn som sa at jeg var en jævla scheisse?
Nei, det var mitt andre barn, Karl.
For en rakker.
Han er grunnen til at jeg aldri fullførte Rekviem.
Er det sant?
-Hvordan det? -Ja, jeg var nesten ferdig.
Og han kom inn og sølte med vilje en krukke med blekk over hele partituret.
Jeg måtte begynne på nytt.
Jøss!
Jeg trodde det var fordi du ble overveldet
av uhyrligheten ved dødeligheten eller noe sånt.
"Uhyrligheten ved dødeligheten"?
Det eneste som frykter dødeligheten, har ikke dødd ennå.
Før jeg glemmer det, ba maestro Rivera meg om å si...
Snakker du med ham?
Greit, hva sa han?
Ja, han sa:
"Begynn å jobbe, din lille dritt."
Ja. Ja, begynn å jobbe.
Men med hva?
Nei, seriøst. Med hva?