Н.О.П. — НЕОФІЦІЙНЕ ПРИКРИТТЯ
РОЗВІДКА, ЩО ПРОВОДИТЬСЯ ПІД ФАЛЬШИВИМИ ДОКУМЕНТАМИ
У ПРИВАТНОМУ СЕКТОРІ (НАФТОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ, ЗАБУДОВНИК)
З ОБМЕЖЕНИМ ЗАХИСТОМ УРЯДУ.
МІЛВОКІ, 2012 Р. ДЕНЬ СПІВБЕСІДИ
Із розтрубними швами.
Ззовні.
Всередину я б їх не радив.
А що порадили б?
«Дел-Ярд 50»,
через теплове розширення нікелевого сплаву.
Скільки кутових швів ви б тут використали, Джоне?
Штуки дві.
Двісті?
А, так.
Звісно. Перепрошую.
Джоне, уявіть собі
таку ситуацію: тріснув L-подібний клапан,
і сто п'ятдесят тисяч літрів
нафти витікають з трубопроводу.
Що ви сказали б інженеру?
Він має перекрити всі затвори
трубопроводу, крім першого й останнього.
Сподіваюся, він цього не робитиме,
бо тоді всі інші клапани теж тріснуть.
І нафтопровід просто перестане працювати.
Отакої.
Давайте ще раз.
Не знаю навіть.
Добре резюме, але азіат мені більше сподобався.
Цей хлопчина дивакуватий.
А ще він запізнився на десять хвилин.
Той Стівен Чу прийшов вчасно.
Ага, Стівен Чу.
-Привіт. -Здоров.
Це ти щойно проходив співбесіду на інженера-технолога?
-Так. А ти? -Теж.
-Як усе було? -Чудово. А в тебе?
Нормально.
Але не більше, я затупив на елементарному.
Буває, друже. Не картай себе.
То що, погодишся, якщо тобі запропонують цю роботу?
Що ти про це думаєш?
У мене є й інші пропозиції.
Але тут доволі гарні можливості.
Тож я, мабуть, її прийму.
Ага, молодець.
Чуєш, завтра буде новий день.
Їду на північ На північ, аби тебе знайти
З вікон потяга в очі задуває вітер
Не знаю, що й сказати Коли знайду тебе
Назви себе любов'ю Не дивуйся
Пройшла так багато миль Стільки часу спливло, поки знайшла тебе
Не знаю, кого я знайду, Коли дістануся до тебе
Та раптом я Зрозуміла, де мені місце
Ще багато сотень миль Ще небагато
ПАТРІОТ
МІЛВОКІ, США
Ще небагато
Падіння вертольота в іранському селі
суттєво вплине на результати виборів навесні.
Фаворит Фаршід Гармед і троє інших вранці померли у Гераті,
тож у виборчій гонці лишилося два кандидати…
9 ДНІВ ТОМУ
…що не мали шансів перемогти.
Едварде, можеш скасувати плани на ці вихідні?
Дещо трапилось, і мені треба щоб ти приїхав.
Немає можливості зайняти
поміркованішу позицію щодо суспільства й релігії.
Пан Гармед, поміркований кандидат, мав перемогти.
Моя політична позиція…
ВАШИНГТОН
…складові моєї віри.
Моя віра не похитнеться.
Якщо будуть заворушення, люди звернуться до мене.
Я б хотів відправити людину, що втрутилася б у ці вибори.
Кого?
У нас є кілька офіцерів, що працювали в Ірані
впродовж тривалого часу.
Один з них має НОП під прикриттям інженера.
Йому доведеться їхати неофіційно.
Але є нюанс.
Який?
Це мій син, і все не так просто.
Чому?
Ну, по-перше,
він пише фолк-музику під псевдонімом,
бо каже, що це йому допомагає впоратися з почуттями.
Справді?
Пісні досить непогані.
Можливо, я, як батько, упереджений, але пісні гарні,
та вони стають відвертішими.
Це, мабуть, добре для фолк-виконавців загалом,
але не дуже добре для людини, що працює в розвідці.
Він підходить для цієї роботи, він — професіонал.
Просто він…
Не знаю… не схожий на інших.
У нього був важкий рік, і я хвилююся за нього.
Наскільки вони близькі?
До чого?
До застосування ядерного потенціалу?
Це точно станеться.
Взимку цьогоріч, якщо забажають.
У червні 2011-го року
АМСТЕРДАМ
США дізналися
Що президент Ірану Махмуд Ахмадінежат
Бавився з новими центрифугами
Єгипетського фізика Мохамеда Ях'я Аль-Машада
Найняли, щоб створити Збагачений уран
Мені дали завдання його пристрелити Поки він був у відпустці
Щоб Іран не активував
Ядерну зброю малого радіусу ураження І не знищив Ізраїль
Мені дали неякісну інфу
Я пристрелив старого чоловіка-покоївку
Що заправляв постіль фізика
Моя команда евакуцації Припаркувалася не на тій вулиці
Мене арештувала Секретна поліція короля
Мені влаштували «білі» тортури
Що проводяться, щоб повністю стерти Почуття особистості в людини
Тепер у мене є кілька ознак Сильної психічної неврівноваженості
Поговорити з дружиною було б
Надзвичайно добре
Але не можна одразу Повернутися в США після
Того, як вчинив замах від їхнього імені
Тому якийсь геній привіз мене в Амстердам
І я просто обкурююсь І спостерігаю за пташками
Думаю, чому в інших країнах Немає чоловіків-покоївок
Ніколи такого не бачив
Геть звідси.
Ефраме.
У мене новини.
ВАШИНГТОН
-Опусти, будь ласка, вікно. -Гаразд.
Дякую.
Готовий у табір їхати?
-Так! -Я теж був готовий.
Але ми не їдемо.
Мені шкода.
З'явились деякі справи.
Твоя мама поїхала,
а вона сподівалася, що ми…
трохи побудемо разом,
тож я відвезу тебе до бабусі. Згода?
Ти…
ти що, розкидуєш крихти у машині?
Ні.
Добре.
Не криши.
Все гаразд.
Вибач, що приходжу до тебе на роботу,
та це важливо.
-З Джоном усе гаразд? -Так.
-Привіт. -Салют.
Еліс, я знаю, ти очікувала, що Джон буде вдома наприкінці місяця.
Відправляєш його ще кудись, Томе?
Він не вернеться додому?
Він повернеться…
на день чи два,
але потім я знову відправляю його на роботу.
Але з ним усе гаразд?
Його минула робота була нелегка.
Я знаю, ти сподівалася, що Джон побуде вдома,
і я знаю, що цей рік був…
важким для вас обох.
Варто було б навідуватись частіше.
Треба було б запросити тебе на пиво абощо.
Запроси наступного тижня.
Чи можу я вам двом чимось допомогти?
Знаєш, я гадаю, нам просто треба кілька днів відпочити.
Може, проїхатись кудись.
Такі дрібнички можуть допомогти?
Я був у шлюбі 42 роки, і такі дрібнички дійсно допомагають.
Але найближчим часом це неможливо.
Гаразд.
Подбай про нього.
Так і зроблю.
Ти знімаєш?
Ти знаєш, скільки правил порушуєш?
Перше: не кататись на Зухвалому…
Просто натисни «запис».
Друге: не дуркувати з татовою камерою.
Просто стій і знімай!
Джоне, забирайся з огорожі!
Джоне, злазь! Швидко!
Погнали!
-Ти як? -У нормі.
Камері хана. Мене вб'ють.
-Скажемо, що це все бабця. -Бабуся?
Дякую, що прийшов на цих вихідних.
Будь ласка.
Нічого не пропустив?
Пропустив «Белтвей Баддіз»…
…табір.
Проєкт, де я беру хлопчика на опіку й перевиховання.
Так, Едді, я знаю.
Це адреса Джона.
Приведи Джона. Скажи, що він мені потрібен.
Хай вертається додому.
Я за нього хвилююсь. Його давно немає.
Звичайно, я привезу його додому.
Слухай.
Я хотів тебе спитати.
Просто…
-…часом спадає на думку. -Так?
-Коли ви з Джоном були малі… -Ну?
Мені завжди було цікаво.
Моя 92-річна мати
справді вийняла з футляра,
а потім нахрін розтрощила
-мою відеокамеру Sony VX3? -Так.
Може, ви з Джоном просто дуркували з нею,
-займалися якоюсь дурнею? -Ні.
Це все бабця. Вона була дебела.
Привези брата додому.
Підтримай його, якщо треба буде.
Гаразд.
Давай.
Братику,
не хочеш пройтися?
Вона була їхньою нянькою.
Вона їм подобалася?
Спочатку ні.
Але скоро…
дуже скоро вони дізналися, що вона може робити веселі й цікаві речі.
Які?
Наприклад, літати за допомогою парасольки.
Вони жили у Лондоні.
Це дуже велике місто в Англії.
Він стрибнув зі сраного даху з чортовою парасолею!
-Зламав ноги, Едварде! -Гаразд.
-Обидві, бляха, ступні! -Добре.
І гомілки! Він мав бути в таборі!
-Розумію. -З тобою.
А ти його в бабусі залишив?
Не можу повірити, що ти у Конгресі.
-Оце справді страшно. -Добре.
-Повертайся вже! -Добре, приїду.
Де тебе дідько носить?
Я сказав, що повернуся, Керол. Уже їду. Боже.
Я мушу йти.
Малий зламав собі ступні й гомілки.
Це його мати дзвонила. Мого маленького друга.
Отже, татові треба, щоб ти був сьогодні вдома.
Я тебе сповістив.
Не знаю.
Що ти не знаєш?
Я сьогодні на змаганні.
А, ти на змаганні, пробач.
На якому?
З їзди на механічному бику.
Так я заробляю додаткові гроші.
Я збираю на далеку поїздку на велосипеді.
Механічні бики тут чомусь здоровенні.
П'ять тисяч баксів за перемогу.
Слухай, братику…
цього разу все буде інакше.
Треба лише перенести сумку з грошима, Джоне,
а потім впевнитися, що гроші поділено вірно за кілька місяців.
От і все.
Ніколи не буває так просто.
Завжди все йде шкереберть.
Ну, татові ти потрібен.
Це легко зрозуміти, га?
Ну…
Я схиляюсь до того, щоб залишитися тут,
кататись на тому іграшковому бику, заробляти на цьому,
потім привезти сюди Еліс і об'їхати з нею Іспанію на велосипедах.
Будемо дивитись на іспанських пташок.
-Іспанські пташки. -Гмм.
Ти такий дивак.
Кентар Веллі — терорист, розумієш?
Може стати наступним президентом Ірану.
Тато сказав, що він кличе лише тому, що ти дуже потрібен.
Ну, сьогоднішнє змагання
фінальне, тож…
Більше платних змагань не буде пів року.
Тому, не знаю, може повернусь,
якщо сьогодні програю.
З ким ти взагалі змагаєшся?
Це інтернаціональне місто.
Тут є люди звідусіль.
Є ще учасники з Техасу, як ти?
Ні.
Тож ти здебільшого перемагаєш.
Ага.
На котру це годину?
І чи є там сексуальні європейки?
Спробую встигнути перед літаком.
Від Великобританії — Тоні Стрікленд!
Лондон гукає до віддалених місцин
Оголошено війну, і бій починається
Лондон гукає до того світу
Ти дно.
Вилазь із шафи
Не бійся так
Не блідни так
Хтось за тобою наглядає
Ти не зійдеш з рейок
Не бійся так
Від Сполучених Штатів Америки,
із штату Техас, Джон…
Не бійся так Не блідни так
Джон Якось-там!
Не шкодуй так про скоєне
Забудь, якщо вже все зроблено
І коли прокинешся Зрозумієш, що можеш бігти
Не шкодуй так про скоєне
-Пробач. -Джоне.
Треба було…
Треба було подзвонити або…
Боже, це так…
Я не можу…
Ти така гарна.
Але це не найкращий…
-…супровід… -Так.
Так, занадто веселий і бадьорий.
Я спробую не звертати уваги.
Гаразд, коханий.
Я намагаюсь тебе звабити, взагалі-то.
-Не зваблює. -Ні.
Але не ти.
Ти дуже звабливий, річ у цій клятій мелодійці.
Припаркувався просто навпроти вікна.
От бляха.
Годі, хлопці, що ж ви робите?
-Цілих три місяці. -Ага.
Я просто…
Просто спробую не зважати.
Так.
Джоне… О господи! Перепрошую!
Вибачте! Двері відчинені! Я нічого не бачив!
Я вас чекатиму знизу.
Я нічогісінько не бачив.
Хіба трохи.
ЗВІТ РОЗВІДКИ
Згідно зі звітом, йому бракує лише зброї ближньої дії.
До програми Ірану три місяці.
Поки їхня програма неактивна,
цей чоловік хоче, щоб так і було.
А цей — хоче її активувати.
Напевно, його син, еге ж?
Класно, повний поворот на 360.
Ми спробуємо купити ці вибори для другого чоловіка.
Роздамо багато грошей по всьому Ірану,
по всіх 30 провінціях.
У нас уже є той, хто це зробить. Лише привези йому гроші,
а потім ще з'їзди в Іран восени
переконатися, що гроші пішли куди треба.
Як?
НОП.
Я думав, ти дивишся.
Виглядало, ніби дивився.
«МакМілан» проєктує нафтогазову інфраструктуру.
Цей проєкт відбудеться у двох місцях — Ірані та Люксембурзі.
Треба забезпечити коштами людей у Люксембурзі,
їхні гроші нічого не варті,
а потрібні нам іранці не використовують свої банки.
«МакМілан» працює з обома сторонами.
Джоне.
Ага.
Ти мене слухаєш?
Я уважно слухаю.
Гроші, Люксембург, Іран.
Купити вибори.
От і все.
Люксембург — єдина країна у Європі, що торгує з Іраном,
тож усі гроші йдуть туди і звідти.
Працівники «МакМілан» регулярно їздять в обидва боки, тож це твоя зачіпка.
У тебе співбесіда у середу у Мілвокі.
Той фізик хоче десять мільйонів.
Та через санкції платити йому стало важко.
Вони швидко знайдуть спосіб платити, якщо Веллі виграє.
І щойно гроші опиняться на рахунку,
він зробить усе, що треба.
Ти як?
Та все гаразд.
Добре.
Радий тебе бачити.
Еге ж.
Якби ти була мені потрібна
Чи прийшла б ти?
Чи прийшла б ти
Втамувати мій біль?
Якби я був тобі потрібен
Я б прийшов до тебе
Я б море переплив, щоб утамувати твій біль
Коли самотня ніч
Коли жевріє світанок
Тоді жевріє світанок
Світлом кохання
Пропустиш схід сонця
Якщо заплющиш очі
МІЛВОКІ ДЕНЬ СПІВБЕСІДИ
Це розіб'є моє серце на друзки
А якби я тобі був потрібен
Чи прийшла б ти до мене?
Чи прийшла б ти до мене
Втамувати мій біль?
Якби я був тобі потрібен
Я б прийшов…
Ти казала, є ще кілька моментів.
Так.
-Як твоя співбесіда? -Нормально.
-Добре. -Не турбуйся.
Мені треба, щоб ти…
заповнив цей податковий бланк W9.
То Джек Бьордбет.
Був копом, а потім застрелив дев'ятирічного
пуерториканця.
Так, тож…
Він зганьбився.
Отак.
І ще це.
Чоловіча вбиральня на третьому поверсі.
-Привіт. -Салют.
Я Джон… Лейкман.
Щойно проходив співбесіду на технолога.
Вітаю, я Деніс Макларен, бригадир.
Зрозуміло.
Можна тебе дещо попросити?
Слухай-но, я у халепі. Ти можеш хвилинку не сцяти?
-Що не робити? -Не сци.
Мене звуть Джон, але прізвище не Лейкман.
Я справді ходив на співбесіду на інженера-технолога,
але я ще й офіцер розвідки.
Не сци, будь ласка. Ти сциш?
Ні.
Мені потрібна ця робота,
бо я мушу працювати в перевіреній закордонній компанії,
щоб потрапити туди, куди американцям не можна.
-Ну. -Не лишаючи слідів.
Ну.
-Люксембург. -Ага.
-Іран. -Так, ми туди їздимо.
Знаю. Тому я тут.
Треба передати гроші в Люксембург, а потім в Ірак.
Я чую, як ти сциш.
Вибач, просто я почав ще раніше, важко зупинитися.
Може…
У двох словах розкажеш?
Мушу пильнувати розподілення пожертв на кандидата по Ірану,
щоб Ізраїль просто не розфігачили.
«МакМілан» — єдина компанія, яка тримає гроші в банку,
що працює на території Ірану.
Я не здам цей аналіз на наркотики,
мені треба твоя сеча.
Не лише мені.
Всій країні.
Всій Америці.
Америці потрібна моя сеча?
Так.
Знаю, це дивно,
то ти…
посциш у мою баночку
і потім нікому ніколи не розкажеш?
Може, краще сам потримаєш?
Я впустив свій кийок.
Ага.
Я там срав.
Зрозуміло.
Добре.
Бувайте.
Ти зустрінешся з Тімом Пітнемом.
Він очолює підкомітет міжнародних зв'язків
з тероризму й нерозповсюдження ядерної зброї.
Він тебе запросить.
Я його попросив.
Мені треба, щоб ти був біля Джона в Ірані
і в Люксембурзі, напевно, поки що.
Згода.
Ти зможеш бути вільним членом
цього комітету як аташе.
Аташе?
Ти знаєш, ми з твоїм батьком були разом у конгресі.
Коли він став представником штату, я був радий, що ти його замінив.
Це була велика честь.
Я буду радий бачити тебе в підкомітеті.
Я сподівався,
що ти займеш роль аташе в нерозповсюдженні ядерної зброї.
Із задоволенням.
З нетерпінням чекаю можливості відзначитись там
як аташе.
Я служив із твоїм батьком. 52-й піхотний.
-Бо… -Мені дадуть значок?
Що дадуть?
Дадуть значок аташе?
Не знаю, чи такі є.
Так.
А якщо я собі сам зроблю?
Буде дивно, але, думаю, можна.
Не знаю.
Ти знаєш, звідки ми вилітаємо?
Ти знав, що 500 євро — це улюблена валюта злочинного світу?
Закрий жалюзі, будь ласка.
Я тебе запитав.
Ти знаєш, звідки ми вилітаємо?
З корпоративного терміналу 6Б,
що в аеропорті Мілвокі.
-Приватний термінал? -Так.
Перевірки не буде. Одразу посадка.
Впевнений?
Бо якщо мене перевірятимуть…
Вони влаштовують раптові перевірки валіз на пересадках,
тож хтось може перевіряти сумку на іншому боці,
якщо пронесу її на борт.
Це може статись, якщо я випущу її з рук,
а в цій сумці дуже багато грошей.
Ти можеш взяти її на борт, Джоне.
Слухай, ніяких проблем не буде.
Ми вивчили корпоративні записи за 36 місяців.
Ти летиш приватним літаком.
А ще твій батько сказав, щоб ти був обережним.
Ми не зможемо просто послати ще. Це вже не 80-ті.
Ця сумка має досягти місця призначення.
Що там нового з тим азіатом?
Я навідував його від імені «МакМілана».
У нього закрита черепно-мозкова травма.
Ледь вимовляє слова.
І назавжди втратив почуття гумору.
Загалом він виглядає нормально.
Але ж не все нормально.
Ні. Його збила клята вантажівка.
Він говорить як шестирічний.
-Але він бореться. -Треба було дивитися в обидва боки.
Леслі, ми летимо «Дельтою»?
-Ні, «Юнайтед». -Дідько.
Що?
Ми про це говорили.
Я ж казав, відтепер «Дельта» по можливості.
У них привабливіші стюардеси.
А ми не вилітаємо з приватного терміналу?
Ні.
Ми вилітаємо з приватного, коли декілька пересадок.
Це звичайна політика компанії.
Якщо прямий рейс, ми летимо комерційними.
А що, комерційний вам не підходить, Лейкмане?
Підходить.
Так.
Одразу після вас, Лейкмане.
Мені треба здати цю сумку в багаж.
Вона важкувата.
Я зараз повернусь.
ВИ ГОТОВІ ДО ПЕРЕВІРКИ?
Едгаре, ставай священником,
бо жінки в тебе не буде.
ЛЮКСЕМБУРГ
Єдине ім'я тут, що збігається з цифрами на номерах скутера, —
це Едгар Баррос.
-Маєш ручку? -Ага.
Скажи, на цій адресі є сигналізація?
Це не злочин якийсь, розумієш?
Сигналізації, мабуть, не буде. Може, й двері відчинені.
І в нього п'ять братів.
Мені не потрібна його біографія. Лише адреса, Роне.
Вони всі живуть там, Джоне.
Думаю, корисно знати, що в тому домі шість мужиків.
Вони бразильці, складають більшість робочої сили в Люксембурзі.
То можна мені адресу?
Багато бразильців знають джиу-джитсу. Це не просто цікавий факт.
Я намагаюся надати тобі дані розвідки.
Вулиця де Шамплен, 77.
-Агов, Джоне. -Почекай.
Де Шамплен, 77.
Привіт.
Я сказав почекати.
А, я думав, ти сказав заходити.
Гарний номер.
А мій далі коридором.
То… що робиш?
Та нічого.
Ага.
А в мене в номері труби хрінові.
-То що… -Як воно? Що ти…
Зайнятий якоюсь крутою хрінню?
Чим?
Крутими розвідницькими…
Штуками? Бо я міг би допомогти.
Я був у корпусі запасу.
Просто хотів тобі сказати.
Денісе, я лише на цифри деколи дивлюсь.
Наче бухгалтер.
Знаю, так і не скажеш, бо я постійно в костюмі,
але я в класній формі.
Може, зможу допомогти.
От і все.
Щоб знав, що не брешу.
Я знаю, що невчасно, але у вас є якісь японки?
Чудово. Щоб склала мені компанію на вечері.
А може, ще й відшмагає мене.
Денісе.
О, Джоне.
Я просто хочу пройтися,
щоб голова варила сьогодні на зустрічі.
Забирайся, мужик. Ти свою справу зробив.
Я ж у баночку посцяв.
Молодчина. Дуже знадобилося.
Виручив мене, але тепер
ти мене реально задовбуєш.
Ти мені подобаєшся, але вали.
Зрозумів? Я серйозно.
Джоне.
У мене двоє дітей. Вони класні.
Вони класні, але, чорт, моя дружина і робота…
Розумієш? От і все.
Це все моя життя? Трубопроводи?
Пусти мене в розвідку.
-У розвідку? -Ага.
Якщо не відчепишся, я тобі в ногу ніж всаджу.
Я можу допомогти… ай!
Не звертайся до лікарні.
Бляха!
Що?
Всадив у мене довбаний ніж… І забороняєш до лікарні йти?
А що мені робити?
Ну ти й мудило.
Гол!
Не рухайся. Це моя сумка.
Я її забираю,
от і все.
Можу чекати ще 20 хвилин.
Дякую, Морісе.
Мені так шкода.
Він у нас новенький.
Не знаю, де він вештається. Сказав, буде о 9:30.
Привіт.
Трапилася халепа.
Я не можу там вештатися.
Гаразд. Будь там.
Ми тобі когось пошлемо. Кажи адресу.
Алло.
Привіт.
Джоне?
Ага. Привіт.
Привіт. Ти як?
Та все добре.
Я досить далеко.
А ти звучиш так близько.
Ти на ніч сигналізацію вмикаєш?
Чи вмикаю я сигналізацію на ніч?
Так, я коли в понеділок зайшов, сигналізації не було.
Ні, я не люблю сигналізації.
Вони мене лякають. Такі гучні…
Еліс, так і має бути.
Ти мені через сигналізацію дзвониш?
Так. Це важливо.
Пообіцяй, що ввімкнеш.
Добре.
Пообіцяй.
Добре, обіцяю.
-Я подумаю про… -Просто ввімкни, і все.
Я мушу йти.
Сигналка. Па-па.
Добрий вечір.
Сподіваюся на вашу допомогу.
-Як вам допомогти? -Я, до речі, аташе.
Ось мій значок аташе.
Це просто хрінь, якийсь тип
щойно штовхнув мене і забрав мій портфель
з усіма моїми діловими штуками, за квартал на схід.
Мені, як аташе, дуже потрібні ці штуки.
-На вулиці Боневоль? -Ага.
-Гаразд. -Дві хвилини тому.
Йдіть, наваляйте йому.
Дякую.
-Привіт. -Здоров.
Тут чиста сорочка.
Господи.
Вдягнувся нарешті?
Ти на 40 хвилин спізнився.
-Треба було терміново… -Ти мав сьогодні
погодити наше замовлення на відправлення.
З Деноном.
На бога, воно ж завтра вирушає.
Скажу прямо, синку, нам таких не треба.
-Це не повториться… -У «МакМілан» так не прийнято.
Дякую за можливість виступити.
Сподіваюся, вам сподобається.
Якісь побажання?
Гаразд, я просто щось зіграю.
Працював сьогодні над дечим.
Бразильці — це Робоча сила Люксембургу
Вони працюють кухарями чи в аеропорту
І вони такі бідні Що живуть ушістьох
На одній квартирі
Тому не можна звинувачувати чувака
Якщо є шанс наваритися
Тож він хапає гроші
Й звалює на своєму скутері
А що, ви вчинили б інакше?
Мабуть, не вбивали б його брата
Але з вами стався форс-мажор
І є хоч якесь виправдання
Для тих, хто думає, що ви
Працюєте на компанію Що прокладає трубопроводи
Але насправді ви…
Дякую.
Добраніч.
От.
АТАШЕ ПІДКОМІТЕТУ
МІЖНАРОДНИХ СПРАВ
Крута штука.
Еге ж.
Нас їх постійно носити змушують.
Вест-Нобл 990.
Коли я був у Мілвокі на співбесіді,
у звіті бюро було написано, що офіс на Вест-Нобл 990.
А він на Іст-Нобл.
І по мене не приїхали.
Довелось бігти. Я спізнювався.
Ледь не втратив роботу,
і відтоді все пішло в сраку.
Слухай.
Знаю, справи в тебе не дуже,
але все налагодиться.
Я з тобою.
І завжди буду поруч.
Зрозумів?
Бери свій значок.
Дякую.
Кількість вбивств у Люксембурзі:
Детективка Аґата Альбан. Відділ убивств.
Карле, мені потрібні імена всіх, хто купує онлайн, сьогодні чи завтра,
нову підписку на газету Люксембургу.
Мосьє Лейкман,
хтось залишив вам записку сьогодні вранці.
ЛЕЙКМАН
Так, це португальська.
І там написано: «Ми не вб'ємо тебе, Лейкмане,
і не розповімо поліції, Лейкмане,
якщо повернеш нам сумку. Брати Баррос».
Джоне, сумку передаємо за 20 хвилин.
Тільки англійською?
Бо я збираюся в Америку.
Що таке Америка?
Це така країна.
Як Люксембург.
Ні, Люксембург би їй у кишеньку вмістився.
Загубився б у її сумочці.
Чому ти їдеш?
Через роботу.
Що ти робиш на роботі?
Деколи, коли ми готуємо печиво,
ти забираєш одне в сестри,
коли думаєш, що вона не бачить, Міно.
-Вона злиться. -Так, злиться.
Бо так негарно.
От…
Деколи людина
забирає життя в іншої людини.
Ціле життя?
Так.
Забирає ціле життя.
Тож я лечу в Америку,
в місто Мілвокі,
щоб дізнатися, хто забрав ціле чуже життя.
Джоне.
Я вже можу забрати сумку.
Дякую.
Дякую. Клірик у вас у боргу.
Виїжджайте з готелю завтра ж.
Треба передати Аль-Машадові сумку 19-го…
ВАШИНГТОН
Вочевидь, мені доведеться багато
просити в тебе цьогоріч, Едварде.
Ну…
гаразд, тату.
Щодо Джона?
Так.
Тоді без питань.
Чому без питань?
Ну…
бо це сім'я.
Саме тому без питань?
Якщо це сім'я, ти зробиш усе?
Звичайно.
То я можу на це розраховувати?
Однозначно.
Розраховуй.
-Здоров. -Привіт.
Ці слова для мене дуже багато значать.
Тому що все інше…
це просто хрінь.
Ефраме,
ти помічав, як твоя мама деколи зі мною говорить,
не знаю навіть,
ніби я твій тато,
кричить на мене,
що було б дивно, якби нас об'єднувала тільки програма.
Тож я подумав, може,
це тебе непокоїть?
-Угу. -То що,
хочеш, розкажу тобі на ніч казочку,
яка щось пояснить, сподіваюся?
Гаразд.
Колись давно
жив собі конгресмен, що любив танцювати.
Назвемо його…
Крутелик Рік.
І пішов Крутелик Рік у вашингтонський клуб
на танці, й зустрів там
жінку. Назвемо її
«твоя мама».
Тямиш? Твоя мама класно танцювала,
і в неї виходило те, чого Крутелик Рік навіть не очікував,
коли вони познайомилися ближче, наприклад,
смішити його.
І народити йому дитину.
Але розумієш, Крутелик Рік — конгресмен
від повних придурків,
і жили вони у глухій дірі, що зветься Бріджроуз, штат Техас,
де не люблять таких, як Крутелик Рік,
тих, хто народжує дітей до шлюбу, тож, навіть якщо б
він справді був твоїм батьком, то не міг би нікому сказати.
Але Крутелик тебе любить
дуже сильно.
Томе, той, кому ми передали сумку, працює не за планом.
І ще, слухай,
є ознаки, що в цьому вариться й фізик, якого вони найняли.
Томе, можливо, нас обдурили.
Можливо, ми передали сумку Клірику.
Мені просто цікаво. У Люксембурзі щось сталося?
Я вчора читав у онлайн-газеті,
що когось убили.
У люксембурзькій газеті?
Так. «The Wort».
За неї треба платити, чи оформляти підписку?
Ти за неї платив?
Половина статті безкоштовна, а далі оформляєш місячну підписку,
але, Джоне, я ходив вчора у лікарню. Тому я про це кажу.
Вибач, я ходив.
Рана занадто близько до члена.
Я думав, ти мені подряпав яєчко, от і злякався.
Знаю, ти казав не ходити,
але я не знав, що тобі доведеться бразильця зарізати.
А зранку дзвонила слідча з Люксембургу.
Жіночка. Бо мене поранили у ту ж ніч у Люксембурзі.
Давай завтра про це поговоримо.
Гаразд.
Леслі, я хотів вибачитися
за зустріч із Деноном у Люксембурзі.
Я знаю, що ми за тиждень повернемося.
Запевняю, я справлю на Денона значно краще враження.
Не знаю чи ми беремо тебе у Люксембург, Лейкмане.
Не знаю, чи ти все ще входиш у нашу групу.
Подивимось.
Можливо, залишишся тут. Приведеш трубопровід до ладу.
Агов, пам'ятаєш мене?
Я Стівен.
Спокійно, Стівене.
Ми вже знайомі.
Ага.
Що ти тут робиш?
«МакМілан» запросили мене попрацювати над твоїми кресленнями,
бо вони хрінові.
Молодець.
Ти ж інженер-технолог?
Я не дуже пам'ятаю нашу розмову.
Я потрапив у ДТП.
До Стівена з часом повернеться пам'ять,
якщо він виконуватиме вправи й закінчить програму терапії.
Бувай.
Ага.
У МЕНЕ ДУРНУВАТЕ ІМ'Я, АЛЕ Я НЕ ДУРЕНЬ. ДЖЕК БЬОРДБЕТ
-Алло. -Не зовсім туди-назад, як ми гадали.
-Не зовсім. -Наша людина зникла з сумкою.
Він так і не висадився в Ірані, а лишився в Люксембурзі.
Аль-Машад, фізик, що чекав свої десять мільйонів євро,
щойно придбав квиток на літак до Люксембурга.
Я думаю, за цим стоїть Клірик. Він надурив нас.
Сумка не має потрапити до Аль-Машада.
Ми через тиждень повернемось.
-Я буду на місці. -Бувай, синку.
А ще
не паркуйся, бляха, на моєму місці.
Творчий керівник Марія Цехмейструк .