ZIUA RECUNOȘTINȚEI
- Nu vorbești așa cu mine în casa mea! - Dă-te de pe mine!
- Nu ai pic de respect! - Ce naiba?
Uitați...
Lucrez din greu pentru familia asta.
Știți asta.
Pentru că vă iubesc.
Vă iubesc.
Știți asta.
Și noi te iubim, tată.
Nu mai trage mereu cocaină.
Comportă-te ca un bărbat.
- Ce se întâmplă aici? - Leslie, putem vorbi?
Ce se întâmplă? E firma mea.
Care e problema aici?
Leslie, acești domni vor să-ți vorbească.
Cea mai apropiată senzație
de cea a cocainei e...
să câștigi sau...
să strângi o sumă mare de bani,
cum ar fi la...
la loterie sau o moștenire.
Și cocaina bună...
e ca un lucru tare concentrat și pur.
Devii expert.
Joe Cool. În toate privințele.
Și vrei să transmiți imediat cunoștințele tale și altora.
Și universul strălucește,
camerele...
au adâncituri minunate.
Îmi amintesc că, odată...
după ce am prizat cocaină la birou,
eu...
Secretara mea de 30 și ceva de ani, pe care nu prea o remarcasem,
era...
foarte frumoasă.
Și era foarte amabilă cu mine.
Avea un zâmbet minunat.
Și sânii ei erau superbi.
Această...
poftă de cocaină a dus la indiscreții costisitoare.
Sunt cercetat
pentru deturnare de fonduri de la firma
pe care am înființat-o la 24 de ani.
Familia mea...
nu mai vorbește cu mine.
De dimineață, am stat în parcul
unde mi-am petrecut clipe minunate din viață
cu fiul meu care era mic,
pe jumătate vietnamez.
Și am urmărit un băiat
care a proiectat și apoi a construit singur
un castel de nisip superb.
Și apoi, s-a ridicat
și, cu voioșie,
l-a călcat în picioare, până a devenit iar fire de nisip.
ÎNCĂRCAȚI PERMIS
De ce facem asta?
Sunt Leslie Claret
și nu mă pot opri să fac ceva care-mi provoacă rău.
Ajutați-mă. Vă rog.
Închiderea în cinci minute.
Ei bine, treptele îți transmit ordine,
iar asta îți transmite claritate.
Iar, cu ajutorul clarității, ai un scop.
Astea sunt ideile principale.
Ascultă, Leslie,
ne cunoaștem de mult timp.
Ai avut o influență legendară în epoca modernă a tubulaturilor industriale.
Ești bine-venit aici, la McMillan.
Suntem onorați că ești aici, la McMillan.
Însă mă tem, Leslie, că va fi o limită.
Pentru tine... pentru totdeauna, Leslie...
la McMillan.
Soacra mea te stimează foarte mult,
dar are responsabilitatea acționarilor noștri.
E imposibil, din cauza condamnării tale, să îți dăm un post
mai mare decât cel regional.
Să trecem la treabă!
Când vrei să începi? În iunie?
Aș prefera, totuși, să încep mai repede,
doar ca să revin în formă.
Să zicem că începi în trimestrul al treilea al anului.
E bine până atunci?
E bine până atunci.
MCMILLAN TUBULATURI INDUSTRIALE 201
PARCARE DIRECTORI
Patriotul
OM McMILLAN
Am greșit. Scuze.
Uite-l, la C-19.
E ca și când l-ar chema.
Îl conjură, C-19!
Nu poate rezista.
Uite, se bagă exact acolo.
E a doua lui casă.
Să-mi bag!
Tot trebuie să facă prezentarea pentru Denon.
Bună, sunt Eugene Chow, sunt inginer de proces.
Scuze. Nu se numește Eugene.
E în regulă. Eu nici nu lucrez aici. Îmi vizitez prietena.
E un regres important, Stephen.
A fost stânjenitor, Stephen.
Mă numesc Eugene Chow.
Am suferit un accident.
Scuze.
E în regulă, doar că...
Nu mai ai idei, să știi.
Să scriem asta și pe mâna ta?
Nu.
MINCINOS
Ești gata pentru Denon?
Da, Leslie. Hei...
Să zicem la ora 14:00, camera Harbaugh.
Sună bine.
Grozav!
Să încercăm să revenim la sentimente mai bune, noi doi.
Să facem asta.
Bine. Succes! Ne vedem la 14:00.
CU 21 DE ORE ÎN URMĂ WASHINGTON DC
Am complicat lucrurile pentru detectivul tău european.
Voi face mai multe după-amiază.
Carlson!
- Mulțumesc. - Mai lasă-mă, Tom.
Haide! De câte ori am făcut asta?
Am încheiat.
Pare că poate ai ratat un pas.
Să începem din nou.
Vom vedea cine a ratat ceva, nenorocitule.
Carlson, te prefaci că încă ești în formă?
- Da. - Da. Și eu.
Vrei să spui: „cine ia punctul următor câștigă” înainte să facem infarct.
Da.
Bun joc.
Carlson, mersi din nou că mă ajuți.
Haide, Tom, așa funcționează lucrurile. O vom încetini.
- Ai grijă de tine. - Mereu am.
CU 35 DE ORE ÎN URMĂ LUXEMBURG
Avem tot gunoiul de la Hotel Gerald?
Acesta e tot?
În aceste pungi?
Da. În pungile verzi e gunoiul din camerele de hotel.
Cele albe conțin gunoiul din bucătărie.
Eu și Sophie ne ocupăm de cel din camere.
Sandrine și Lucie
caută prin cel din bucătărie.
Căutați orice obiect care i-ar lega pe McClaren și Barros.
Ce?
În gunoiul din bucătărie sunt chestii precum șervețele murdare și paie.
În cel de cameră sunt resturi din baie, cum ar fi prezervative și ață dentară.
Prezervative. Superb!
Gunoiul din cameră e mai rău.
Da, aș prefera bucătăria.
Și eu.
Piatră, hârtie, foarfecă.
Unu, doi, trei.
Champlain, numărul 77.
Permisiunea de a-l intervieva pe cetățeanul SUA Dennis McClaren.
Bună, Myna, mama e la Chicago.
Am aflat aici
că nimeni nu vorbește engleza ca pe Piatra din Rosetta.
Eu sunt clientul, nu tu.
Am avut atâtea emoții când am comandat micul dejun,
încât nu am luat de mâncare
și am plecat.
Lucrez aici. Tu ce faci?
Mi se cere să am un mandat local acum.
Mandatul portocaliu Interpol de coacțiune.
L-am pregătit pe cel portocaliu,
dar nu l-am trimis, pentru că Notificarea albastră
pentru acces federal a fost refuzată.
NOTIFICARE ALBASTRĂ
Ei bine, acum îți pot trimite mandatul.
Nu mi-l poți înmâna acum?
Avionul către Milwaukee e în 90 de minute.
E în camera de corespondență. Nu-l putem găsi așa.
Mandatul portocaliu e portocaliu?
Da.
- Atunci, probabil e mai ușor. - Probabil.
- Acela e? - Probabil că da. Da.
Voi fi sinceră cu tine. Carlson Sohns,
șeful Interpol SUA, a zis: „Să-l îngropăm la corespondență.”
Facem astfel de întârzieri mereu
când suntem foarte ocupați.
Nu cred că se aștepta să primești Notificarea albastră.
Da, mersi, mi-ai arătat-o.
Așa că nu sunt sigură ce ar trebui să fac acum.
L-am sunat pe Carlson, au spus că s-a dus la racquetball acum cinci ore
și nu s-a întors.
Nu vreau să-mi enervez șeful dându-ți ceva
ce voia să-ți trimit mai târziu.
Și eu nu vreau să-mi supăr șeful
neprinzând pe cineva care a ucis un om.
MANDATUL PORTOCALIU DE COACȚIUNE
Ne vedem la 14:00.
- Harbaugh. - Sună bine.
Să fie clar.
Un Iran înarmat nuclear e o provocare ce nu poate fi oprită.
Ar amenința cu eliminarea Israelului, siguranța țărilor din Golf
și stabilitatea economiei globale.
Riscă să declanșeze cursa de înarmare nucleară în regiune
și să încalce tratatul de neproliferare.
E aici. M
De aceea, o coaliție de țări
consideră responsabil guvernul iranian.
De aceea, Statele Unite vor face ceea ce trebuie
pentru a împiedica Iranul să obțină arme nucleare.
Am organizat un plan de a transfera o sumă de bani
candidatului care ar împiedica Iranul să devină o forță nucleară.
3 FEBRUARIE 2017
Dar am lăsat-o
pe mâna celuilalt tip.
Și acel tip aranjase lucrurile atunci
pentru a-i folosi să angajeze un specialist
să le termine sistematizarea programului.
Așadar, în mai 2012,
eram în poziția de a fi înarmat de unul singur Iranul.
Vei fi tentată de peisaje noi.
De noi fascinații.
De noi impulsuri.
Dar opreliștile și restricțiile tale vor rămâne aceleași.
Așadar, am încercat să personalizăm recuperarea lui Stephen.
- Sigur. - Să organizăm exercițiile
- ... în jurul filmului lui preferat. - Sigur.
Așadar, acest exercițiu e o indicație cuprinzătoare
a poziției lui Stephen în privința recuperării.
Implică amintiri, aptitudinii motorii și funcții secvențiale.
- Ați exersat asta la prânz? - Da.
- Da? - Da.
Bine, să vedem cum stăm.
Vrea să mă interogheze mâine.
Voi rata vânătoarea de rațe.
Când avem clienți în oraș, cum e Denon, mergem la mlaștină. Îi ducem.
E nostim. Ar trebui să mergi mâine.
E o chestie de om McMillan.
Da.
Nu.
- De ce? - Nu vreau să împușc păsări.
Ascultă.
Concentrează-te pe interogare, căci e...
- E pe bune. - Da.
- E pe bune. - Da. „E pe bune.”
Ar trebui să vii la cină. Să mă ajuți să mă pregătesc.
Denon, în zece minute.
În Harbaugh.
CAMERA HARBAUGH
Știți cine e tipul ăsta?
Galvanized United.
- Leslie Claret. - Desigur. Ce e cu el?
El e Leslie Claret.
Tu ești Leslie Claret?
Acum un milion de ani.
Fondator Galvanized United.
Acum un milion de ani. El e John Lakeman.
John ne va prezenta programul nostru de instalare teroristă.
Ești în acest proiect, ceva...
ceva atât de mărunt?
E o divizie de bază la McMillan.
Sunt atent la ea, dar nu eu mă ocup,
nu sunt omul vostru la sol, deoarece...
- Deoarece ești Leslie Claret. - Nu. Mulțumesc.
Nu. Pentru că sunt bătrân.
Tinerii noștri se ocupă de chestiile cotidiene.
John, să începem aici
și să le facem prezentarea pentru planul terorist.
Da. Băieți...
Să-i dăm drumul.
Așadar...
să facem...
să începem cu peticele de coșuri.
- Rahat! - Ce?
Nu avem coșuri.
- Ce nu avem? - Nu putem filtra.
În niciun stadiu al transferului.
Scuze, credeam că e limpede.
Nu procesăm plăcile și nu filtrăm cu coșuri sau orice proces de peticire.
E în regulă, nu e ceva neobișnuit.
Probabil e mai înțelept.
John, aruncă planul pentru filtrarea parterului și treci direct
la difuzia noastră nonfiltrată sistematizată.
Ne puteți lăsa o clipă?
Vreau doar să...
Nu vreau să-mi depășesc...
Vreau să mă consult cu Leslie,
ca să nu dăm peste un produs nesustenabil sau care să nu fie disponibil
din gama noastră.
- Da. - Nicio problemă.
Leslie, poți prelua conducerea?
- Nu vreau să... - Ce nu vrei?
Credeam că totul e filtrat.
Nu e mare lucru. E ceva de bază.
- Nu sunt... - De bază.
Nu sunt pregătit să prezint o linie filtrantă neprocesată.
- Îmi pare rău. - John, ce naiba?
E papagalicește. De bază, omule.
Uite care e faza. Am fost angajat să conduc o divizie
și te-am angajat să mă ajuți, iar tu ai dat greș foarte mult.
Mă încarci cu lucru
și întrerupi ordinea extrem de importantă
în care operează McMillan.
Modul McMillan. De bază, omule.
Bine.
O fac eu.
Voi face munca de începător,
muncă ce n-ar fi trecut de biroul meu când eram de vârsta ta.
Conduceam o companie la vârsta ta, nu o divizie nenorocită.
Pentru că-mi păsa și eram bun pentru că-mi păsa.
Și ție...
Ție nu pare că-ți pasă, fiule.
Și schema de personal pentru călătorie apare luni.
Să nu te cauți pe ea, Lakeman.
Luxemburg. Da.
- Când? - Mâine.
- Am ceva cu Efram. - Îmi pare rău, dar mergi.
Știm că se întâmplă ceva grav acolo.
Soția fizicianului e dintr-o sectă strictă.
Nu a plecat niciodată de acasă fără o escortă masculină.
A cumpărat un bilet de avion spre Luxemburg.
Un bilet, fără escortă.
Va primi banii.
Și...
Și ce?
Noi...
- Ce să fac eu? - Îl ajuți pe John.
Da. Adică, sigur.
- Sunt terminat, eu nu... - De ce eziți, fiule?
Ce? Nu. Nu ezit. Eu...
Doar că... Alice m-a întrebat ce face John
și mi-am dat seama că nici eu nu știu.
Eu... Cum aș putea...
Nu aveți oameni? Oameni antrenați?
Am spus că îți voi solicita multe.
Îți voi cere să nu-mi mai pui întrebări, Edward.
Fă-ți bagajele.
Da.
Bine, tată.
Următoarea oprire, aeroportul.
ALEXANDRIA, EGIPT
Bucătărie. E o mică piscină în spate. E standard.
- Putem vorbi cât ieșim. - Bine.
Încă vreo oră, deschis.
Ce crede soția ta că facem aici,
în garaj, timp de o oră?
I-am spus că tragem de fiare.
Ar trebui să tragem de fiare,
căci se aude în bucătărie.
Cum a fost prezentarea la Denon?
Am dat-o în bară.
Ce faci acum?
Mergi la vânătoarea de rațe.
Îl pupi în fund. Pe Leslie.
Mă descurc eu, bine?
Pentru interogatoriul de mâine... Ai mai fost interogat?
Nu.
Nu tuși, nu te strâmba, nu-ți atinge fața.
- Nu spune adevărul. - Bine.
Vor fi momente lungi de liniște, va încerca să te streseze.
Te stresează ceva?
În mod normal, dacă ți-e foame sau...
- ... cafeina. - Gemenele.
- „Gemenele?” - Gemenele. Mă îngrozesc puțin.
- Mă neliniștesc. - Probabil nu se va vorbi de ele.
Tată, mama a spus că cina e peste 45 de minute.
Bine. Mersi, fetelor.
Bine, 45 de minute, antrenăm picioarele.
Trebuie să mergi la vânătoare, John.
Toți se îmbată, e camaraderie.
Toți se relaxează.
Du-te. Recâștigă-l pe Leslie.
Ai alt plan?
Pot să-ți spun ceva sincer?
Ești varză la țevi.
Dacă ești varză la țevi și nici nu tragi în păsări,
nu ești om McMillan.
Leslie probabil mă va concedia.
Leslie nu va face asta. La Croix o face.
Mereu o face. E bun așa. E un lider bun.
Poate te-ar concedia Lawrence,
dar nu Leslie personal.
Trebuie să mergi la vânătoare.
Așa văd eu lucrurile.
Ți-ai repetat povestea, nu? Pentru mâine.
John, poate crezi că sunt plictisitor sau normal sau cum oi fi,
dar nu sunt prost. Știu cât de important e pentru tine.
Nu vreau să împușc rața
Siguranța pusă. Nu hrăniți câinii.
Ce faci, Richie Rich?
Bine, să mergem în mlaștină. Alegeți-vă un partener.
Să încercăm să nu scăpăm armele.
Bine, Richie Rich?
Leslie?
Poate am putea sta puțin în mlaștină?
Icabod e partenerul meu, deci nu.
Care e numele tău?
- Peter? - Icabod.
Asta e...
- Credeam că e o poreclă. - Nu.
Bine.
De ce credeai că e poreclă, John?
John?
Vrei niște apă?
De ce?
Să-ți cureți gâtul.
Tușești.
„Tușesc?” Nu se pune.
Încă nu a început interviul.
Nu voi tuși la interviu.
De unde știi?
Mă pot stăpâni.
Bine, să începem.
În 30 de ani n-am văzut așa ceva.
Da. Știu că e ciudat.
Zece numere la asigurarea socială.
Da.
- Vrei să-l suni? - Da.
Ai ajuns în Luxemburg pe 11?
- Da. - Ce ți-ai zis?
Despre ce?
Luxemburg.
E... Mi-a plăcut.
- Ți-a plăcut? - Da.
Îți place să fii înjunghiat în picior în Luxemburg?
Nu, nu partea aia.
Ce parte?
Doar...
Castelele și chestiile.
O bere, Leslie?
Nu, am berea mea.
- Leslie? - Da?
Voiam să-ți spun
că respect modul în care conduci divizia.
Minunat. Mersi, puștiule.
Descrie momentele dinaintea înjunghierii.
Mergeam pe stradă...
era întuneric beznă
și a apărut o siluetă în fața mea.
Pe Chantelaine?
Pe Chantelaine.
Îmi verificam telefonul
și, când m-am uitat, părea că se ceartă să treacă de mine.
S-au îmbrâncit în mine și am spus: „Ai grijă!”
S-au mișcat spre stânga, apoi, din păcate,
eu m-am mișcat spre dreapta, apoi ei, spre dreapta,
și am intrat în calea lor. Poate au crezut
că încerc să-i opresc, apoi...
m-am trezit cu o înțepătură în coapsă.
Ai fost înjunghiat?
Da.
Da. Apoi m-am dus
la spital, apoi la cină,
apoi în camera mea, apoi m-am antrenat.
Dacă vrei să dispară, va dispărea.
O fac după-amiază.
- Doar că... - Da. Nu apare la cină.
Da. O dă în bară cu cina...
Da, voi discuta cu el pe barcă.
Încotro te îndreptai când ai fost atacat?
Mă plimbam.
Mă bucuram de priveliște,
de castele, cu prietenul meu, John.
„John?”
Lakeman.
Ultima chemare. Apoi ne strângem.
- Bine. - Richie Rich, în vest.
Voi mergeți în est și sud.
Luați-vă cu toții partener.
John?
Vrei să vii cu mine?
Da.
Bine.
Mersi, John.
Unde se îndrepta prietenul tău?
Mergeam împreună.
Dar nu era cu tine când ai fost înjunghiat?
Nu.
De ce nu ați mai stat împreună?
Cred că trebuia să se pregătească de o întâlnire.
Unde?
Nu știu.
În camera lui, probabil.
Ai sunat pe cineva în timpul atacului?
- Da. - Pe cine?
Pe soția mea.
Cum o cheamă?
Nu pot... Rahat!
Cum o... Audrey.
Doamne! Audrey McClaren.
Scuze.
Poți scrie următorul lucru pentru mine pe o foaie?
De Champlaine...
numărul 77.
DE CHAMP NUMĂRUL 77
Am venit până aici deoarece al doilea om a fost înjunghiat
la câteva străzi de atacul asupra ta.
În aceeași seară,
cam la aceeași oră,
iar rănile voastre sunt similare.
Asemenea atacuri sunt neobișnuite în Luxemburg.
- Nu știu nimic despre asta. - Sunt surprinsă.
Ați citit ziarul nostru dimineața următoare.
Era un articol în el.
În ziarul de dimineață.
Adică... Nimic în plus.
Da, am auzit despre crimă. Îmi amintesc
că oamenii din personal discutau despre asta pe hol
și am citit ziarul
doar pentru că am crezut că ar lămuri cumva atacul meu.
Poate ar fi clarificat atacul meu, dar n-a făcut-o.
Nu au existat indicii
care să mă ajute să înțeleg mai bine
ce mi s-a întâmplat.
Mulțumesc.
Asta e tot.
Apreciez timpul și ajutorul dat pentru investigația noastră.
Îmi pare rău că nu pot ajuta mai mult.
Nu sunt de aici, John.
Da.
Sunt din Montreal.
Tubulaturi. Sunt legat de ele.
Dar știi că am avut succes
pentru că am angajat oameni buni
și i-am lăsat să îndrume și să conducă diviziile.
Tare!
Da, e tare.
N-am mai ținut o armă
până am venit aici.
Serios. De fapt,
n-am nimerit nicio pasăre de când am venit.
Există și alte lucruri care să te bucure.
Mă bucur când mă uit la Lori.
Adesea.
Cred că e hobby-ul meu.
- Da. - Ai cunoscut-o?
E aici cu prietenul ei.
Dick.
Da...
Am băut câteva beri, ar trebui să nu mai vorbesc.
- Bine. - Cred că o iubesc.
Sunt sigur că o iubesc, dar ea nici nu se uită la mine.
Mă tem înainte să apăs pe trăgaci.
Nu-mi place s-o țin, miroase, e ieftină.
Ar fi ceva dacă ai folosi arma, cred,
contra unui animal, dacă tu ai inventat armele.
Dar, dacă ai cumpărat-o de la magazin,
e o mare bucurie, nu?
Totuși...
Totuși, ce?
Totuși, mi-ar plăcea să nimeresc o pasăre cândva.
Deoarece, când sunt optimist, mă gândesc,
poate că Lori nu m-a luat niciodată în calcul.
Deoarece suntem din două lumi diferite.
În acele zile, cred că, dacă împușc o pasăre,
la una dintre aceste ieșiri,
ea ar putea spune: „Lawrence nu e de pe altă planetă.
„Nu-i e frică să muncească.
„Uită-te la el!
„Să facem acum dragoste!”
Dar mereu revin cu mâna goală.
Prietenul ei își bate joc pe față de mine,
lucru care adâncește distanța de Lori.
John, Leslie spune că ai probleme să te integrezi
la McMillan.
Îmi pasă de această companie, așa că am vrut să te iau
pe această bărcuță, să aflu de ce nu funcționează,
poate să găsim o cale să ne despărțim amiabil.
Pentru ca tu să pleci de la McMillan.
Îl am pe Jack.
Fiți atenți, nenorociților!
Le-am făcut praf. Cred că erau la mii de metri depărtare.
Poate nu la mii de metri, dar erau foarte sus!
- Sus... - Da, sigur.
De ce să iei mașină când poți lua camionetă?
Două focuri. Două rațe!
Îți place? Nenorocitule!
Da, îți place. Adori asta.
Așa cum îmi place mie...
cum îmi place mie compania asta
și pe voi, și pe tipul ăsta, de aici. Haideți cu toții!
Oamenii mei. Oamenii McMillan.
Sunteți gata să vă distrați în Luxemburg?
Lakeman nu merge în Luxemburg.
Nu e o decizie la nivel de divizie, Leslie,
e una executivă, deci, merge.
Puștiul are ceva aparte.
Haideți aici, oamenii mei McMillan!
A fost de acord.
Ne mai jucăm când revin.
Vrea un glob de zăpadă de acolo, așa a zis.
Bine.
- Te sun de acolo. - De ce?
Ca să... văd ce faci.
Bine.
- Bine, pa! - Pa!
Putem recapitula asta?
De asta ai nevoie, ca să ai grijă
FC JAYWICK SANDS PROGRAM TRANSMISIUNI 2011 - 2012
de tot ce se petrece în Luxemburg,
sunt 170.000 de dolari,
nouă role de bandă izolatoare
și programul de transmisiuni televizate a unei echipe de fotbal din Anglia,
Jaywick Sands.
Da.
Și mi-ar prinde bine un scaun aici.
Da, ne ocupăm de asta.
Cum a fost cu brazilienii?
Bine.
Știau jiu-jitsu, nu, John?
John?
Ce e?
Nu-i așa?
Așa e.
Vezi tu,
nu te fac să-ți irosești timpul.
Sunt foarte tare.
Cred că interviul a fost OK.
M-a întrebat un lucru despre tine și gata.
Unde ai plecat după.
Odihnește-te.
Am nevoie să treci 170.000 de dolari mâine, prin aeroport.
Mersi că mi-ai lăsat amicul să intre.
Orice câine cu o slujbă e primit.
- Câini cu slujbe? - Da.
Te bucură.
Da.
Dragă, e câinele tău?
Doar stăm împreună.
Știu câte ceva despre ce fac ei. Sunt câini IFSO.
Ce sunt?
Înfometați, furioși, singuratici, obosiți.
Sunt pentru victime ale unor traume sau pentru dependenți,
persoane cu probleme.
Atunci când le au pe toate, IFSO,
ei cedează.
Câinii sunt antrenați să simtă când se întâmplă.
Încearcă să-și calmeze pacientul când se culcă
și dau un semn când să mănânce, ceva de genul ăsta.
Ar trebui să-l duci acolo unde-i e locul.
Da.
Da, ar trebui.
Haide!
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean
redactor Ligia Ramona Curt ean