Chcete poslouchat nějakou hudbu?
Chcete poslouchat písničku?
Chcete poslouchat jednu písničku...
Dva měsíce?
Sakra!
O 2 MĚSÍCE POZDĚJI
Tahle se jmenuje „Na dobrou noc“.
Teď na truhláře
Kteří musí dělat dětské rakve
Po práci si dají drink nebo dva
Snaží se nedat si víc než tři a jdou domů
Chtějí si dát
Na dobrou noc
Jo, já vím
Žádám o hodně, ale hodně štěstí
Hodně štěstí
Se vším
Moje písničky jsou trochu radostnější.
Neříkám, že jsou inteligentnější,
ale jsou trochu optimistické.
-Bezva. -Ty tvoje moc ne.
No...
Na něco se tě zeptám.
-Hned k věci. -Bezva.
-Jsi připraven? -Jo.
-Hned k věci. -Bezva.
Máš rád arašídové košíčky?
-Jo, mám. -Já taky.
Jeden jsem měl.
Já taky. Vidíš?
Co mám vidět?
Je to pravá lahůdka, kombinuje dvě různé věci,
které jsou spolu neodolatelné.
-Takže se tě... -Jo.
...chci zeptat,
jestli si zajamujeme.
Ta sloka je o zamilovanosti.
Jsi tak zamilovaný, že je ti jedno, že prší.
Chceš jen cítit padající kapky deště.
„Singing in the Rain“?
A sakra.
-Jo. -Ne, to je v pohodě. Teda...
Je to problém?
Je to totiž refrén
„Singing in the Rain,“ protože...
Ne.
Ta písnička má původní...
Je to...
Jmenuje se podle toho příjemná polední vlhkost.
O čem to mluvíš?
Ranní rosa?
Večerní mlha?
Co ve tři odpoledne?
V půl čtvrté?
Co když je vlhko?
Odpolední sprej.
To jsem vymyslel.
Zkusíme to znovu?
Slyším
Zvuky kapek
Na dlani
Jediné ruky, která někdy drží tu mou
Co? Spletl jsem refrén?
Ne, refrén byl dokonalý...
Ta písnička má být veselá.
-Veselá. Jo. -Jo.
A já z tebe tu radost necítím.
Protože žádnou necítím.
Kvůli čemu se trápíš? Pojďme to rozebrat.
Tak znáš to, prostě takový...
normální...
věci, který trápí každýho.
Žádná mimořádná žena?
Nikdo, s kým bys to vše sdílel?
Protože já ji nemám taky...
Teda míval jsem ji...
Přišel jsem o ni a chci ji zpět, ale nejde to.
Každé ráno se budím
se stejnou myšlenkou.
Už dlouho mě nepotkalo nic výjimečnýho
a jsem tak sám, ale vlastně mám takové štěstí,
protože kdyby se mi
fakt stalo něco hezkýho, neměl bych to s kým sdílet, takže...
Možná se mi
něco fajn stane ve chvíli,
až to budu mít s kým sdílet.
A pak to bude „dvojitě skvělý“.
Neříkám si to každé ráno.
Je to moc dlouhý, řeknu si jen...
Dvojitě skvělý.
Řekneš to se mnou?
-Dvojitě skvělý? -Jo.
Ne.
To nic.
Ale proč?
Protože mám někoho,
což není...
Jo.
Co pak?
Je to jen...
všeobecný pocit, něco...
všeobecnýho.
Když se trápím všeobecně,
dělám něco konkrétně vtipnýho.
Něco můžeme zkusit. Zkusme něco
konkrétního a vtipnýho.
Co třeba?
Můžeme se opít.
Mluvit celou noc o hudbě.
Změnil pár slok.
Nic víc neříkám. Willie
změnil sloky v Pancho & Lefty.
-Dobře. -Podle Grega12 k lepšímu,
podle mě ne, kámo.
Je to dobrý, je to jen...
-Je to hudba... -Hej!
Je to jako hudba...
Odpal, buzíku!
Dobře. Nic se neděje.
Vůbec ho neřeš. Je to hovado. Co jsi říkal?
Ne. Už je to pryč.
-Co? -Protože je to hovado.
Takhle nahlas to neříkej.
-Hádám se nerad. -Dobře.
-Nemusíš. -Jo.
Hej, kámo.
Ještě jednou.
Raz, dva, tři.
-Seinfeld! -Seinfeld!
Dobře.
Oblíbená postava.
Raz, dva, tři.
-Elaine. -Elaine.
-Bože. -Panebože.
Slyším bubnování deště
Na dlani
Jediné ruky, která někdy
Drží tu mou
A poslouchám
Jo, poslouchám
Jen tam s ní ležím a poslouchám
Odpoledne uniká
Odpoledne padá
Odpolední sprej
Kapka na tváři mé ženy
Kapka na boku mé ženy
A já spadnu
Spadnu do náručí mé ženy
Robe?
Jsi tady?
Jo.
Tady, Johne.
To byla zábava.
Jo.
Kolik písniček jsme včera nahráli?
Pět.
No...
Musím vstát...
Mám práci jako noční hlídač.
Už je den.
Jo.
Sakra.
Měl bych jít.
Dvojitě skvělé.
Měli bychom se tesklivě ohlédnout do objektivu.
Zkusíme to?
-Myslíš, že to musíme cvičit? -Jo, podle mě jo.
Obal alba musí vypadat dobře.
-Dobře. -Dobře, raz, dva, tři.
Nebude to trvat dlouho
SMUTNÝ PÁN V OBLEKU
Jste v pořádku?
Potřebujete pomoct?
Jsem v pohodě, děkuju.
Chvíli tu zůstaňte.
Ne, jsem v pohodě.
Byl to jen dlouhý den.
Recepce.
Úklid.
Mluvím s úklidem?
Ano, přejete si?
Jsem v apartmá saské kurfiřtky.
Příště bych prosil nenechávat dveře ledničky otevřené.
Prosím?
Má lednička.
Buďme pořádnější,
zavírejme to, co se zavírá, dobře?
Lednice byla otevřená?
Ano.
Napíšu si poznámku.
To bych ocenil.
Těším se na lepší služby.
Dobrou noc.
Dobrou noc, pane.
TYHMENS & SAPERSTEIN KRUHY REZONANCE, ODPOLEDNÍ SPREJ
Nejsi náhodou vrah?
Jsem.
Ale neublížím ti.
Zkus se prospat.
Když nespíš, bude ti divně.
Nerozumím. Jsi v pořádku?
Byl tu chvíli a pak odešel.
Kdo tam byl?
Smutný muž v obleku.
Ublížil ti? Dotkl se tě?
Ne. Jen řekl, že je to vrah, ale že by mi neublížil.
Pak odešel. Řekl mi, že se mám zkusit prospat.
Jinak se prý budu cítit divně.
Jdi dolů k tetě. Hned přijdu. Už jsem na cestě.
-Ahoj, Johne. -Ahoj.
Johne, proč ses ptal, jestli je mé příjmení Icabod přezdívka?
-Neptal. -Ale ptal. Zmínil jsi to.
Řekl jsi, cituji tě:
„Jaké je tvé příjmení, Petere?“
A já řekl: „Icabod.“
Ty jsi řekl: „Není to přezdívka?“ Proč sis to myslel?
Prostě...
Jen tak.
Protože vypadám, že žiju v začarovaném lese
v pohádce bratří Grimmů a mám na sobě nějakou kápi?
Ne.
Nebo asi jo, upřímně, Petere. Ale nemyslím to špatně.
Ta prezentace s plechy se ti povedla.
To jsi fakt zavěsil.
Že, Leslie?
-Co že udělal? -Neskóroval Lakeman?
-Jo. -Lakeman skóroval.
Icabode, večer nakonec pracovat můžu.
Myslel jsem, že něco máš.
Kéž by. Minule mi poslali japonské sestry,
ale teď můžou poslat jen jednu, což pro mě osobně není ono.
Leslie, nechme mapování kurzu eura na Johnovi.
Napadlo mě, ať to zítra vede on.
Proto je tu Stephen. Je to jeho oblast koncentrace.
Jo, svěřme to Johnovi.
Chybí mu trochu sex appealu.
Omluvte mě.
Apartmá arcivévody Sebastiána,
za pět minut.
Pardon.
Johne.
Johne! Jen tě chci obejmout.
Ale je tu moc velkých mužů. Sakra, co tu děláš?
Jen...
Myslím v tom obleku a s těmi klauny.
Ahoj, lidi. Já jsem Rob.
-Ahoj. Lawrence. -Ahoj, bezva. Rob.
-Rob. -Leslie.
Bezva.
-Eugene. -Bezva! Rob.
A ty?
-Abel. -Ahoj! Bezva, Rob.
-Montrose. -Ahoj, bezva. Rob. Bezva.
-Harrigen. -Zatraceně, bezva. Rob!
-Jo. A ty? -Plio.
Plio. Dobře!
Bezva! Rob.
Johne, už se to děje.
-A co? -Můj život.
Právě teď.
Promluvíme si později. Dořešíme to. Jo, kámo. Teď něco mám.
Co...
Jo! Máme tě! Šmejde!
Nemáš si brát něco,
co není tvoje!
-Svině! -Dennisi.
-Přestaň. -Pardon.
Co s ním chceš dělat?
Dáme jim naše peníze a vrátíme ho.
A ať se ztratí.
Máte tu peníze?
Ano.
Propašoval jsem je v krčním polštářku.
Jo, nejsou tam.
Jen jsem chtěl,
abys omdlel a rozptýlil kontrolu, abych je pronesl přes bránu.
Sakra.
Cože? Vážně?
Omdlel jsi? U kontroly?
Jo, omdlel.
Dobrá práce.
Díky.
Ahoj, Stephene.
Ahoj, Johne.
Jmenuju se Ted.
Pardon.
Pleteš si to.
Dobře.
-Hej. -Ano?
Prý ses všem chlubil, jak si sám dokážeš učesat vlasy.
-Dokážu. -Opravdu?
Nikdy jsem to neviděl. Jen vím, že se chlubíš. Všem.
Dokážu to.
Nevěřím ti.
Ukázal bych ti to, ale ještě si nesmím sundat helmu.
To nevadí.
Jen všem řeknu, že jsi lhář.
-Jak ses sem dostal, Tede? -To neřeš.
Proč jsi přišel?
Všichni tě mají za lháře.
A chci ti to říct, protože tě mám rád.
Nevěřil jsem jim,
ale teď jim věřím, protože se neučešeš.
Voníš povědomě.
Nejspíš o tom lžeš.
Sleduj.
Vidíš, Tede?
Líbí se ti tady?
Jo. Z větší části jo, díky.
Dobře tu vaří.
Jak s nimi mám mluvit?
Umím portugalsky. Můžu překládat.
Brazílie má čtvrtou největší transportní síť.
Je to můj primární obor. Dám to.
Nechci, aby vás viděli. Ani jednoho z vás.
Zvládneme to ode mě.
Apartmá Charlese Ambrose je vedle.
-Vážně? -Ano. Vyžádal jsem si to.
Důvod, proč všichni ještě žijete.
Důvod, proč ještě žijete.
A důvod, proč vám vůbec něco nabízíme...
A důvod, proč vám vůbec nějaké peníze nabízíme, parchanti...
Vašeho bratra je nám líto, ale okradli jste nás.
Ke smíru toho víc neuděláme.
Vašeho bratra je nám líto...
Ke smíru toho víc neuděláme.
A pozor, nebudu se opakovat, holky.
Taška, kterou hledáte?
Nemám ji. Hledám ji taky.
Vezměte si ty peníze, vašeho bratra, odejděte
a ani slovo.
Nebo vás všechny sejmu.
Jako jeho.
Je to balík peněz.
Taška, kterou hledáte? Nemám ji.
Hledám ji taky.
Vezměte si peníze, vašeho bratra,
odejděte a nikomu ani slovo.
A můj tým bude vaší noční můrou. Celý můj tým.
Něco přidáváš?
Ne.
Znělo to tak, že jo.
Vůbec.
Jak Edgara dostaneme domů?
Můžeš chodit?
Můžeme ho strčit do pytle.
Sakra.
Vezmeme si jen 170 000 dolarů?
Jo, pak ho budeme sledovat k té tašce a vezmeme si zbytek.
John Tavner.
-Sakra! -Co?
Jde sem jeden chlápek, Leslie.
Jsem známá osoba. Neměl by nás vidět spolu.
Jo. Jsme tu dost na ráně.
Pokračuj. Objímej mě.
Já teď tak trochu...
Jo, ale budeme se objímat tři minuty.
Připadám mu divný.
Co jiného zbývá?
Jo. Sakra.
Alice měla strach, že nejsi v pohodě.
To mi řekla.
Jsem v pohodě.
-Jo? -Jo.
To jsi do Lucemburska přijel jen kvůli tomu?
Ano.
Dobře, uděláme tohle. Nejdřív se trochu prospíš.
Pak se najíš.
A pak se trochu pobavíme.
Vyber si, co chceš.
Můžu jít taky?
Bez tebe by to nebyla zábava, Eddie.
Můžu jít taky?
PROSÍM, NERUŠIT
Vpravo je věž krále Geralda,
pozůstatek lucemburského hradu Mount.
Zde padl král Gerald.
V roce 1563 čelil král Gerald povstání.
Jeho lid hladověl kvůli bídné sklizni jablek.
Vinili starého Geralda
a věřili, že jejich král za poslední roky vyměkl.
Chci vědět, co tě čeká. Všechno.
Musím vědět, že jsi v pořádku.
Takže nic nevynechej.
Vyklop to, synku.
Ta detektivka mě pozvala k výpovědi kvůli té věci.
Tomu zabití?
Tomu zabití.
Muže, který se tě snažil uškrtit?
-Muže, který chtěl zabít tebe? -Jo.
Kvůli tomu. Chtěla vyslechnout mě a několik mých kolegů.
Na dobu vraždy nemám žádné alibi.
Vlastně jsem zmeškal schůzku.
Bude ho vyslýchat dnes. Toho kolegu.
-Pokud se ho na to zeptá... -Co jsi mu řekl?
Proč jsi na té schůzce nebyl?
Měl jsem tašku v jiném hotelu.
PŘED 6 DNY
Našel jsi svůj oblek?
Tu lež okamžitě odhalí, pokud bude chtít.
Nepřevážel ji žádný kurýr.
A nikde se neobjevila.
Může zjistit, že nikdo neví, kde jsem byl v době vraždy.
Neví to nikdo.
Vše může zjistit zítra během výpovědí.
-Potřebuješ alibi. -Dělám na tom s Edem.
A ta detektivka má navíc mou fotku.
Jo, je tu o šest hodin později.
Já vím, divný, co?
Nikdo tě nevyfotil už od tvých 19 let.
Ale jo.
Vyfotil, jo.
Za jakých okolností?
Na obálku alba, které jsem nahrával s kamarádem.
V dubnu. Co jsem...
Takže má tohle CD?
Mou fotku pod jiným jménem. Jo.
Někde ji má.
Bude mě vyslýchat. A pokud se na ni podívá...
Proč ses nechal vyfotit?
To s tím chlápkem...
Cítil jsem se kvůli tomu, nevím, šťastný.
Nepřemýšlel jsem. Byl jsem...
v jakémsi „odpoledním spreji“.
V čemže?
Prostě když jsi...
Když je ti dobře
a moc netušíš, co se děje kolem tebe.
Promiň.
No tak, děláš si srandu?
Vžij se do mé situace.
Povolil jsem ilegální financování k ovlivnění voleb v Íránu.
Pak jsem je dal špatnému muži, který je použije
ke spuštění iránského jaderného programu.
Tenhle obří průser je na mně.
Je to horší než nějaká fotka.
A nebyl jsem v „odpoledním spreji“. Uvažoval jsem racionálně.
Neubíjej se.
Pořád tam je.
Ta taška. Ten chlápek.
Musíme ho najít. Ta fyzikova žena přiletí dnes.
Toho muže už jsem jednou našel. Teď nevím.
Do toho pokoje se nevrátí. Je tu sám.
A ty?
Máš tu být sám, ale jsi tu opravdu sám?
Jo, taky máme přestávku. Jo, je to úžasný.
Každopádně si pamatuj, že od postranní čáry nemůžeš prohrát.
-Najdeme jeho Edwarda. -Jak?
Použijeme Edwarda.
Najdeme ho, tašku získáme zpět
a z Lucemburska tě dostaneme dřív,
než se objeví další problémy.
Snažíme se ho najít.
Má tvou roli. Proveď nás svým dnem.
Jak víš, že bude podobný jako já?
Protože jeho bratr je jako John.
Tak to v rodinách chodí.
Dostaň Johna, dostaneš Edwarda.
Co přes den děláš, synu?
Přiznáváme se všichni. Do toho.
Spím asi do jedné hodiny
a pak si oblíknu něco pohodlnýho.
Pak jdu do fitka a dívám se,
jestli jsou tam přitažlivé ženy pod 30.
Pokud jo, předstírám poblíž protahování.
Pokud ne, odejdu.
A jsi vždy v nejlepších hotelech?
Platí to daňoví poplatníci, ano.
-Pracuje ten chlápek pro vládu? -Jo.
Bude v King Gerald. Kde bydlíš ty?
V King Gerald.
Vidíš?
-Jak je, kámo? -Čau, jak je?
Líbí se mi tvůj styl.
Jo, mně tvůj taky.
Jakože všechno. Úplně celý styl.
Super. Jo, mně tvůj taky.
-Tvůj styl. -Díky, kámo.
Vzhledem k neočekávaným událostem už onu tašku nevlastníme.
Snažíme se ji získat zpět.
Zůstaň v Lucembursku, dokud se ti neozveme znovu.
Mahtma El-Mashadová by měla přiletět ve 13.30.
Podle mě se spolu ihned setkají. Ona a muž s taškou.
Ráno se vrací zpět.
Kde bude nocovat?
V King Gerald. Edward má pravdu. Bydlíme tam všichni.
Veřejní činitelé, muži vědy, náboženští fanatici. Nejlepší místo.
Mahtma El-Mashadová.
Vítejte. Pas?
Jste v apartmá hraběnky Hedviky.
Ráda bych si odpoledne pustila film.
Dobře. To na vašem pokoji můžete.
Chci si pustit film od Disney.
Jsem si jistý, že nějaké máme.
Jaké Disney filmy máte?
Z Disney filmů máme na výběr
Čivava z Beverly Hills 3,
Na vlásku a Raubíř Ralf.
A o čem jsou?
Čivava z Beverly Hills bude nejspíš o psech.
Na Vlásku je o mladé ženě
na cestě za dobrodružstvím, podle ukázky.
A u toho třetího filmu nevím.
Vyberu si Na vlásku.
Mohl by mi to váš zaměstnanec zařídit hned teď?
Než dorazím do svého pokoje.
Chci vidět pouze ten film v televizi.
Ano, to by šlo.
Kdo byl ten tvůj kámoš?
Cizinec, jehož laptop jsem našel v baru.
Vrátil jsem mu ho a byl mi velmi vděčný.
To teda.
Bože!
Nemůžu uvěřit, že jsem tě našel.
Bože!
Nechápu to. Odjel jsi z Amsterdamu.
Stal se z tebe obchodník? Za dva měsíce?
A máš jiné příjmení.
Lakeman. Jo.
Oženil ses s mužem?
Jo.
Bezva.
Jo, já jsem pořád sám.
To je bezva.
Jo, no,
ani ne, ale...
Víš, co je bezva?
Že nás hrají na třech nezávislých rádiích
ve střední Evropě.
-Super. -A?
Budeme hrát na Tomorrowland festivalu v Boomu v Belgii.
-Kdy? -Dnes večer.
-Robe, kámo... -Ve folkovém stanu.
Vím, že je to spíš EDM,
ale je tam folkový stan a jedna z těch stanic tam má program.
Volal jsem
a prý můžeme hrát.
Tyhmens a Saperstein, kámo.
Jsme v programu.
Robe.
Jsme v programu.
Je to bezva, ne? To jméno. Tomorrowland.
Takže jim to tam půjdeme ukázat.
Zítřek bude jiný.
Dennisi, jsi tam?
Vždycky. Prostě jo.
Večer od tebe potřebuju pomoc.
Jasně, kámo.
Hledám tu holku z toho pasu.
Může to být Lawrenceova společnice z první cesty.
Potřebuju, abys zjistil,
-kam chodí, kde bydlí... -Jo.
Dobře.
Chci, abys dnešní večer strávil
s profesionálními sexuálními pracovnicemi.
Ano.
Jo.
Dva lístky na pátou.
Bude na lodi pivo?
Ano, je tam bar. Ano.
Ahoj, kámo!
Ahoj!
Užiješ si to, na lodi je pivo.
Dobře! Vychlazený pivo je nejlepší.
Vychlazený pivo je nejlepší?
Čistá věda.
Čau, kámo. Jsem Kkyman.
-Rick. -Bezva.
To jo. Vlastně jsem Bezva Rick.
Tak to je jasný.
Ed ho našel.
Muže s taškou?
Asi víme, kde bude za hodinu.
Ten týpek si koupil dva lístky
na stejnou loď jako my. Pro turisty.
Což jsme dělali...
Aby ses uvolnil.
Jo.
Dělá to samé co my, abych se uvolnil.
Dobře.
Zabij ho.
On tu tašku nemá.
Kdo ji má?
Podle mě ona.
Ta taška je asi pryč.
Jak? Bylo tam jedno předání z A do B.
To už jsem slyšel.
Jednou.
Měla si ji převzít El-Mashadova žena.
Teď u sebe sleduje Na vlásku.
Je tu jeho bratr. Jako můj.
Co tu dělá Ed?
-Protože se to posralo. -Jo.
A muž s taškou je dnes na lodi. Jako já.
Proč jsi mě tam dnes vzal? Na tu loď?
Protože se to posralo.
Musel ses uklidnit, abys mohl
-najít tu tašku. -Jo.
Dělá to samé a podle mě ze stejných důvodů.
Tu tašku mu vzali.
Nějak to souvisí s mužem, který řídí McMillan.
McMillan v tom jede?
Trochu. Jo.
Je to na poslední chvíli, ale nemáte nějaké Japonky?
PŘED 6 DNY
Skvělé. Možná jako doprovod na večeři?
Nebo aby mi zezadu bičovaly nohy pendreky.
Děkuju, Maurici.
Moc se omlouvám. Je to nováček.
Ten muž je na lodi.
El-Mashadová sleduje filmy. Ten týpek tu tašku nemá.
Ale ona ano.
Jo, pořád je tady a ty taky
a pořád hledá tu tašku a ty taky.
Jdi ho zabít.
Johne?
Asi mám vidiny, tati.
Začal jsem mít vidiny.
Jaké třeba?
Jak městem skáče sto lidí.
Tady.
SKÁKAJÍCÍ PROCESÍ MĚSTA ECHTERNACH
„SMUTNÝ MUŽ V OBLEKU“
LHÁŘ
Posílám lásku. Nepolev ve svých úkolech a závazcích.
Mají pivo.
Uvnitř je malý bar.
Chceš si dát pivo?
Jedno pivo?
Díky.
Hej, bude to dobrý. Jsem tady.
Bude to dobrý, kámo.
Amsterdam Time Out jejich hudbu nazval
upřímnou a snadnou kombinací
dvou hlasů tvořících jeden zvuk.
Tyhmens a Saperstein.
Jsem Tyhmens a Saperstein.
A začnu s něčím z Kruhů rezonance.
Jmenuje se to „Superbuňka“.
Když jsi zářil svým světlem
A měli byste si představit,
že se současně se mnou přidá
ještě vyšší hlas.
Když jsi zářil svým světlem
Všechny mé atomy se rozdělily
A do toho já zpívám „Všechny mé...“
Promiňte...
Miluju tě, Johne!
Kámo, jsem rád, že jsi přišel.
Díkybohu.
Vybalíme na ně „Odpolední sprej“.
Dobře? Byl jsem trochu ztracený.
-Jo. -Dobře? „Odpolední sprej“.
Dobře, jdeme na to.
Ležíme na mýtině, noha vedle nohy
Jednou ráno jsi mi postavil Z listí kolem mé kůže
Slyším bubnování deště
Na dlani
Jediné ruky, která někdy
Drží tu mou
A poslouchám
Jo, poslouchám
Jen tam s ní ležím a poslouchám
Odpoledne uniká
Odpoledne padá
Odpolední
Odpolední sprej
Milujeme tě, Robe.
Můj šéf Leslie je jako tvůj děda
Kterého máš radši než svého druhého dědu
Protože je to zmetek a říká ti Aby sis nechal ostříhat vlasy
Ale záleží mu na tom Na čem by mělo záležet tobě
Třeba abys odváděl dobrou práci Všude chodil včas
Dodržoval slovo Je to dovednost ze starého světa
Ale nejspíš je to
Lepší člověk
Než tvůj pohodovější děda
Tak na tebe, stará školo
Myslím, že jsi nejlepší děda
A jen jsem ti chtěl říct
Že ti to nejspíš stejně nějak podělám
Později
Promiň, Robe. Nemohl jsem si vybavit slova.
A prostě... Vůbec žádná.
Teď prostě musím odejít...
Vůbec jsem si nemohl vzpomenout.
Kreativní dohled Ludmila Vodičková slova.