Godmorgen, Leslie.
Lakeman.
Hvad skal jeg så gøre?
Angående din underlige kollega?
Ja. Han lyver også om mig nu.
Stik ham.
Men jeg mener det, når jeg siger, du skal være sikker i din sag.
Det ved jeg.
Du har lidt hjerneskade,
og nu beder du folk om at stole på din opfattelse.
Ja.
Mandag morgen skal du evaluere alle dine sanser.
Gå hen til stedet. Evaluer dine sanser. Og hvis du husker det på den måde,
hvis du husker, at han skubbede dig, så er det, hvad der skete. Okay?
Vi skal nok sørge for, de tror på dig. Men du skal være sikker i din sag.
For du vil vinde tilliden tilbage, ikke?
Og derefter, hvem ved, måske vil du endda grine igen.
Hov.
Ja.
Du gjorde det lige.
Hvornår slutter det her? Den her andejagt.
Om et par timer.
-Hvad sker der så? -Så rejser de til Luxembourg uden mig.
Ved du, hvad du skal gøre? Hvad skal du have taget dig af?
Jeg tror, Birdbath er okay. Stephen, Leslie, mine papirer.
Okay.
Icabod.
Hvad vil han have?
Jeg tror, jeg kan ordne det.
Hej, John.
Tid til at dræbe nogle fugle for mig.
Hvor mange?
Hvor mange fugle skal der til for at tænde en pige?
-Det afhænger nok af pigen. -Ja.
-Sikkert ingen for de fleste. -Ja.
Sikkert elleve med hende.
Hej, John.
Hej, Icabod.
Hvad arbejder du på?
Korttricks.
Vælg et kort.
Spar to.
Beklager.
-John? -Ja?
Beklager, jeg var så frembrusende om, at du løj.
Nogle gange, når jeg vil have folks opmærksomhed, bruger jeg mine styrker,
som vist er lidt dystre.
Og jeg er ikke en normal amerikaner.
Der er lidt en hovedløs rytter-ting over mig.
Dyster, grim ting.
Men jeg er faktisk meget munter og blid.
Jeg nyder kontakt.
Fedt.
Jeg er ikke, som jeg ser ud.
Dit cv? Penn? Hæren? Pentagon?
-Ja? -Vaskeægte amerikaner.
Okay.
-Det ligner du også. -Okay.
Men er du det?
Du virker til at være usædvanligt stresset.
Måske kæmper vi begge med forventninger.
Du løj på dit cv, John.
Du gik ikke på Penn.
Måske er du slet ikke den vaskeægte amerikaner.
Ikke som du ser ud.
Og hvad så? Velkommen i klubben.
John, jeg vil gerne omfavne dig
og sende et ikke-verbalt budskab: "Jeg forstår dig. Jeg ved, hvad du føler.
"Du er blot et menneske. Hej, klubmedlem."
Det er, hvad det betyder at putte. Og jeg tror, du kunne bruge det.
Hvordan virker det?
Man finder bare sammen. Det er det letteste i verden.
Hvordan vidste du, jeg ikke gik på Penn?
Årgang '83. Alumne-ansvarlig.
Tillad menneskekontakt for at frigive dopamin og serotonin.
To hormoner, der vil bekæmpe din depression.
Og forbedre dit humør.
Wauw. Okay.
Du, John?
Hvad er der?
Vi skal dræbe én fugl til.
Ja. Jeg ved ikke, hvad der foregår.
Hvor mange skød du?
-Ingen. -Elleve.
Ja, så min kat har været utroligt træt på det sidste.
-Er jeres geværer kolde og åbne? -Ja.
Godt. Lad os tage hjem. Tilbage til firmaet. Hold dem frem.
Nu kommer de.
For fanden! Lort!
Lakeman.
Du skød mig i ansigtet!
Undskyld, Leslie.
Det er sidste chance for at lukke Denon-aftalen.
Jeg regnede med Leslies ekspertise. Det vil ikke ske nu.
-John? -Ja.
John, du skal vel med til Luxembourg,
da du er den eneste, der er opdateret på Leslies Denon-pitch.
-Okay. -Velkommen tilbage.
Tager du dig af de sidste to ting, er planen tilbage på skinner.
I Luxembourg én dag før, du behøver at være det.
Før hvad?
Før den lille glaspuster kommer ud af fængsel og får tasken tilbage?
Glaspuster?
Sagde du ikke, glaspusteren er i fængsel, og hun vil få...
-Dukkeføreren, John. -Okay.
Hvad foregår der? Du virker ufokuseret.
Du skal ikke forberede dig på at skulle op imod en glaspuster,
-når du skal op imod... -Det er nok... Er det anderledes?
Jeg ved det ikke. En dukkefører er nok lettere.
De bor i fantasiens skrøbelige verden.
En glaspuster har at gøre med livets hårde facetter.
Såsom at ting når som helst kan gå i stykker. Og de arbejder i varmen.
Ja.
John, vi bør være i stand til at udføre det her.
Vi er nået til slutningen af den problematiske del.
Lad os få den tilbage. Der er kun gået et par uger. Det kan vi.
Al det vigtigt arbejde ligger forude.
Vi er nødt til at gøre en forskel. Så lad os komme af sted.
Ja.
Som jeg sagde, ankommer du dagen før, at vi tager tasken tilbage.
Godt, så kan jeg få hvilet ud.
Du skal dræbe fysikerens kone.
Vores fjender forsøger også at få fat i tasken.
Det må jeg tage forbehold over for.
Hun har en aftale på Bettborn Station om at modtage tasken.
Vi må tage forbehold mod, at de mødes.
Der er en grund til, at de sendte hende. Hendes mand er på en karantæneliste.
Hvis ender skidt, er hun ude af scenariet.
Så skal de finde en anden måde at få pengene hen til ham.
-Det købes os et par uger. -Så vi køber bare tid nu?
Nej. De forsøger også at få tasken fra A til B.
Og B er et skidt sted. B er et Iran med atomvåben.
Det bør du ikke være uvis på...
...hvis du er uvis om det.
Jeg er nødt til at gå.
Er du okay?
Man kan vel stå på et klaver alt det, man vil.
-Men ser man ikke til begge sider... -Ja.
Vi mangler et par mænd.
Så, John, under den sidste del af forhandlingerne med Denon, leder du.
-Lort! -Hvad? Sagde du lige: "Lort"?
-Nej, jeg sagde, du kan regne med mig. -Okay. Fedt.
-John kan ikke tage med. -Hvad?
-John. -Ja?
-Han kan ikke tage med. -Hvorfor ikke?
-Situationen med hans papirer. -Hvilken situation?
Teknisk set arbejder han her ikke.
Jeg tog Pletskud med i rejseholdet igen. Jeg kalder dig Pletskud nu.
-Okay. -Men Pletskud arbejder her ikke.
Jeg kan ikke behandle hans papirer.
I dag var deadlinen for at give mig de yderligere papirer.
Jeg har intet modtaget.
Pletskud kan ikke rejse og for den sags skyld ikke være her
i nogen anden kapacitet end som gæst.
På grund af ansvar. Et ciffer for meget.
Jeg kan ikke lægge mig ud med HR, Pletskud. Beklager.
John Lakeman. Yderligere skattepapirer.
Kunne du lide min kørsel?
-Det var fedt. -Ja, det var.
Jeg har ikke engang trænet det. Jeg gjorde det bare.
Jøsses. Min ben er som gele.
-Stol. -Ikke endnu.
Lakeman ordner papirerne. Hvem er den fyr?
-Min mand. -Hej, John.
-Ja. -Vent.
Du er min mand.
Okay, hvad?
Når end jeg tænker på det, føler jeg mig så heldig, og jeg siger det.
Jeg har noget at fortælle dig, skat.
Angående den opgave, vi har arbejdet på.
Kan jeg tale med dig? Jeg har din information.
Vi er sent på den. Skriv det.
Det har jeg ikke tilladelse til. Jeg må ikke skrive noget ned.
Tillader John det ikke?
Nej. Han kan lide min stemme.
Fedt. Du har en god stemme.
-Ja. -Det har du.
Tak.
-Ron, vi skal køre. Bare sig det. -Okay, asien...
Ja.
Forstået.
Klokken 14 i morgen. Asiatisk dukke forlader sit bur.
Hun vil sikkert have den røde ting, du har brug for.
Stor, mørk skægget mand vil også være der klokken 14 efter den røde ting.
-Forstået. -Okay.
Samt, jiu-jitsu-lufthavnsgut er begyndt
at tjekke flypassagerlisterne fra Milwaukee igen.
Så vær på udkig efter jiu-jitsu. Forstået, skat?
Ja. Tak, skat.
Hav en god tur.
-Eddie? -Ja.
Dræber John folk?
-Eddie? -Nej da.
Jeg ved, hvad hun efterforsker.
Det er et mord.
-Hun tager fejl. -Hun er klog.
Hun tager fejl. Min far vil kunne forklare det.
-Ja? -Ja, hvad?
Vil din far kunne forklare det?
Ja, helt ærligt. Min far ville ikke bede ham om det.
-Hvorfor ikke? -Fordi det er for meget at bede om.
Han er her.
Ankom Mikham Candahar tidligt om eftermiddagen?
-Om eftermiddagen den ellevte maj? -Ja.
Var han alene?
Ja.
Var der noget usædvanligt ved hans ophold?
Udover at dine folk kom? Nej. Intet udover det.
Mine folk?
Politiet. De kom for at tale med ham.
Jeg antog, at du vidste det. Da du også er fra politiet.
Hvad talte de med ham om?
Hændelsen.
Hvilken hændelse?
Hændelsen med asiaten.
Det var en typisk situation.
Hun påstod, at de havde haft sex,
og at han ikke havde betalt.
Hvilket sandsynligvis var en løgn. Men vi er nødt til at efterforske det.
Afhørte du Mikham Candahar?
Mener du hr. frem og tilbage?
Ja. Han påstod, han ikke kendte hende.
Frem og tilbage?
Hvad med du med det?
Med hans taske.
Hans taske med tøj.
Han tog den med over alt. Jeg blev irriteret.
Tog Mikham Candahar sin taske med tøj med sig?
Fra hotellet til afhøringen?
Ja.
Hans taske var
rød.
Sagen mod Mikham Candahar.
Mikham Candahar landede i Luxembourg på samme dag som mordet.
Candahar boede på King Gerald.
Hvor en håndskrevet note
med mordofrets adresse
blev fundet på hotelværelset.
Skrevet på tidskort fra lufthavnspersonale.
Candahar blev fundet her til morgen med endnu en note
med den samme adresse
og en matchende håndskrift.
Candahar var involveret i en konflikt
over ikke at ville give slip på sin taske.
Jeg tror, at hans veje krydsedes med en af Barros-brødrene
angående, som vi troede var tilfældet med John Lakeman,
en taske, der kom gennem Luxembourgs lufthavn
den ellevte maj.
Lakeman er ikke en morder.
Åbenbart.
Nej.
Jeg vil gerne stille jer et par spørgsmål om Mikham Candahar.
Han dukkede op i floden,
død, med jeres adresse håndskrevet i sin jakkelomme.
Agathe, det er Candahar.
Vi har gennemgået det.
Noten. Håndskriften.
Hotellet.
Tasken. Alt.
Ethvert spor og bevis.
Ikke hver en ting.
Det er Candahar, Agathe.
Vi gennemgik det.
Nej.
Ikke hver en ting.
Drop det, Agathe.
Vi har ham.
Det er en børnetegning.
EN TRIST MAND I JAKKESÆT
Han var i mit hjem.
Myna har set ting, Agathe.
Hun forestillede sig det.
Du introducerede hende for mord. Hun begyndte at se mordere.
Hun forestillede sig det.
Det er ikke bevis, Agathe.
Det er Candahar.
Det er ikke ham.
Hvorfor ville han være i dit hjem, Agathe? Den her mand?
FORSVUNDET MIKHAM CANDAHAR
Måske er der noget angående hans sag.
Derovre.
Hvad?
Jeg ved det ikke.
Han eksisteret ikke.
Han er fantasi.
Candahar er ægte.
Han er ægte.
Det er vigtigt for mig
at vide, om du så den triste mand i vores hjem eller i dit sind.
Okay.
Hvilket er det?
Begge.
Har du tænkt på den triste mand i dag?
Ja.
Har du tænkt på dine sko i dag?
Nej.
Du tænkte på Trist mand,
fordi mord er usædvanligt.
Og du tænkte ikke på dine sko,
da de er almindelige.
Så...
Det er godt,
at du ser den triste mand i dit sind,
da det betyder, at mord er usædvanligt.
Når mord bliver lige så almindeligt som sko,
så
bør du blive bange.
Det er fint, mor,
men jeg så ham alligevel.
I vores hjem.
Er det ham?
Nej.
Det er ham.
Leslie Claret, tak.
Jeg beklager, hr. Claret ankom ikke sammen med McMillan-gruppen.
Denne gang.
-Hvad er det her? -Saltvandsopløsning.
-Og? -Morfin for smerterne.
Morfin.
Lad mig spørge dig om noget. Ikke vredt ment.
Mens en person er bevidstløs,
er det normal praksis at fylde ham
med stærke stoffer uden at tjekke hans fortid med dem?
Er det normal praksis?
Ja, når de er blevet skudt i ansigtet. Skal jeg tage det ud?
Det føles...
Undskyld, hvad?
Det føles, som...
Det føles, som man ville forvente, at det føles...
...når man flyver på et flyvende tæppe.
Skal jeg tage det ud?
Din telefon har ringet de sidste ti timer.
Hallo.
Hr. Claret?
Ja.
Det er kriminalbetjent Albans fra Luxembourgs politi.
Jeg har et opfølgende spørgsmål angående John Lakeman.
Røvhullet.
Ja, det unge røvhul.
Har du et øjeblik?
Ja.
Hr. Claret, du nævnte, at John Lakeman ikke mødte op til en middag
den ellevte maj, da han skulle hente en taske.
FOR 15 DAGE SIDEN
Jeg spurgte dig aldrig...
...vendte han tilbage med tasken?
Har du fået dit lille jakkesæt? Du er 40 minutter sent på den.
-De sendte min... -Du skulle...
-Ja. -Ja, det gjorde han?
Ja, han gjorde.
Røvhullet.
Hr. Claret, kan du huske, hvilken farve tasken havde?
Rødlig. En taske til tøj.
Rødlig.
Tak.
Hvad laver du?
Jeg tager dit morfindrop ud.
Lad os nu ikke forhaste os.
Hvad siger du til det?
Jeg flyver her.
Jeg spørger bare.
Ja?
Hvad?
Beder far dig om at dræbe folk, John?
Jeg skal dræbe en kvinde klokken 15.
Vil du hjælpe?
Selvfølgelig ikke.
Hvad nytte er du så?
Det her er en sang om en, jeg slog ihjel.
Der blæser en kold brise Hvor end Seje Rick går
Men han blev lige dødsensalvorlig
Jeg skræmte ham og gav ham kvalme
Jeg tog det seje ud af Seje Rick
Og nu er han Dødsensalvorlige Rick
Hvis jeg havde brug for dig Ville du komme til mig
Lægge dit hoved på mit bryst
Og hjælpe mig med at hvile ligesom Charlie
Nu hvor du virkelig kender mig
Men det er ikke fair at sammenligne dig Med Charlie
Angående den blidhed han giv mig
Er det lettere for ham at være nær mig
Han forstår intet Omkring etik
Og han har nok fået omfattende træning
Hvis jeg havde brug for dig Ville du komme til mig
Lægge dit hoved på mit bryst
Og hjælpe mig med at hvile ligesom Charlie
Nu hvor du virkelig kender mig
Undskyld
Undskyld at jeg dræbte Seje Rick
TI TIMER SENERE
-Jeg vil bede om din mening. -Glem dine regler, det handler om John.
-Jeg må stå fast. -Det er jeg pisseligeglad med.
Jeg burde være hjemme hos Efram i stedet for at hjælpe dig
-med det her lort. -Edward, stop!
Hej.
-Hej. -Hvordan har du det?
Lægerne kunne ikke se, at der skulle være noget galt.
Du fik et ordentligt slag,
men de sagde, at intet er brækket eller...
Ja, jeg er okay.
-Nej, du er ikke okay. -Hvad er klokken?
Tid til at ligge ned. Det er, hvad klokken er.
Den er 13.15.
-Jeg er okay. -Bare bliv der, John.
Er du virkelig ikke kommet noget til?
For pigen med tasken kommer ud om 25 minutter.
Bare bliv liggende.
Du siger, du er okay. Er du?
Fordi du gjorde ikke, hvad du var blevet beordret til i aftes.
Og hun vil vente på Bettborn Station på tasken.
Du kan tage den før det. Jeg kan ikke, og han kan ikke.
Ved du hvad? Rend mig.
John.
Jeg får ofte at vide, jeg ikke skal gøre noget, som det forventes, jeg gør.
Jeg fik at vide, jeg ikke skulle udføre denne opgave.
Jeg blev forment det. Og det forvente alligevel.
Så, hvis det her bliver afsløret, så bliver jeg det også.
Det, jeg siger, er, at planen faldt så hurtigt fra hinanden.
Og vi forværrede det.
Hvis vi ikke får planen tilbage på sporet...
...kan jeg ryge i fængsel.
-Jeg er okay. -Du blev ramt af en bil. Læg dig.
John kan tale for sig selv.
Kan han?
Eddie, jeg er okay. Hun er en glaspuster.
En dukkefører.
Det er lige meget.
Vent. Er du virkelig okay?
Jeg har det fint, for helvede. Stop.
Vil du dræbe hende?
Ja, jeg gør det.
Så skynd dig.
Mine ejendele?
Uvist.
Sikkert hos Nederdele og Strømpebukser.
Der stiller vi næsten alt.
TO MINUTTER SENERE
Hej.
Undskyld mig.
Hej.
Det er min taske.
Hvilken?
Den røde. Den tilhører mig.
Hvor er...
Jeg efterlod dem der. På politikontoret.
Pengene?
Ja.
Hvorfor?
Den var tung.
Hvorfor tog du tasken?
Jeg skal lave en solopgang til mit nye show.
Min show med marionetdukker.
Det har den rette farve til det.
Du ville ikke have pengene?
Nej.
Du ville bare have tasken?
Ja.
Okay. Hvor er pengene så nu?
Jeg efterlod dem på ubekymret vis på kommoden på dametoilettet.
Jeg kan lide din musik.
Min ven gav mig den. Hun var ikke så vild med den.
Beklager.
Nej, det er i orden.
Man kan ikke gøre alle glade.
Må jeg bruge en af dine sange til mit show?
Ja. Hvilken? Må jeg...
Circles of Resonance.
-Hvorfor? -Jeg kan bare godt lide den.
"Du kan endda flytte dig selv.
"Bare fra her til der.
"Fordi intet og ingen er ligefrem."
Hvorfor kan du lide det?
Fordi jeg tit stjæler ting til mit dukkeshow,
og det giver mig mindre skyldfølelse over ikke at være en perfekt borger.
Ingen er sikkert en perfekt borger.
Er du okay? Du ser ikke alt for godt ud.
Jeg blev kørt ned af en bil.
Wauw. Hvorfor hviler du dig ikke?
Jeg gør noget. For arbejdet. Lige nu.
Som musiker skulle man tro, du havde en mere afslappet livsstil.
Jeg er ikke musiker.
Hvorfor ikke?
Da jeg var lille, sagde min far, at det var et hårdt liv.
Man skal sove i biler og sådan.
Så han foreslog noget andet.
Så du arbejder med dukker? Det er fedt.
Ja, det er fedt.
Så pengene ligger bare på kommoden.
Ja. Ved siden af løven.
-Vi ses. -Vi ses.
-Ja, hvad? -Politistationen.
-Dennis, tag derhen. Skab en afledning. -Hvordan?
Det ved jeg ikke. Du er nødt til at tage derhen.
Tasken er i centrum for to mord.
Fedt.
Det, de to mænd har til fælles,
er den røde taske.
Lakeman havde den.
Candahar havde den.
På forskellige dage.
Fortæl mig om hans taske.
Den var her.
Den er her.
Tasken?
Ja. Den er her.
Nu?
Ja.
Hvor?
På dit kontor.
Ved væggen ved siden mine jetski.
Men jeg sendte den unge kvinde op efter sine ting tidligere.
Hun blev løsladt for tyve minutter siden.
Undskyld mig?
Jeg vil gerne foretage en anmeldelse.
Jeg blev røvet. De tog alt.
Bortset fra mine briller. De ønskede vist ikke, jeg skulle jage dem.
Men jeg bør nok anmelde det
eller sådan.
Og mens jeg er her vil jeg gerne betale nogle parkeringsbøder.
Hej. Det er en smuk bygning.
Den må være mindst 100 år gammel.
John Lakeman - Jeg følger ikke efter dig, hvis du ikke følger efter mig!
Opfør dig pænt.
Vi ses om to uger.
Opfør dig pænt for din moster.
Pas på din søster.
Det her er toget, man tager, når man forsøger at flygte herfra.
Bettborn Station.
Ja.
Hvor end du skal hen,
vil du ikke nå så let fra her til der, som du tror.
Hvorfor tager du ikke bare tasken fra mig nu?
Du læste min besked. Og vilkårene tiltalte dig, derfor.
Jeg ved ikke helt, hvem du er.
Men jeg ved, hvad du gør.
Og jeg ved, du er trist.
Mit tog ankommer.
Hvis du lader mig gå om bord, kan du efterlade
de ting, du har gjort, der gør dig trist,
hvad end der går dig på,
og tage hvor som helst hen, du vil.
Og intet du gjorde her vil forfølge dig.
Hvis du lader mig gå om bord, kan du være hvor som helst.
Være hvem som helst.
Du vil være fri.
Hallo.
Der er sket noget, John. Din bror er blevet taget.
De vil have tasken. Kom med den.
Hvad?
Tasken, lige nu. n. Kom med den.