Bună dimineața, Leslie.
Lakeman.
Ce ar trebui să fac?
Cu colegul tău ciudat?
Da. Acum și minte despre mine.
Pârăște-l.
Dar eu nu glumesc, trebuie să fii sigur.
Știu.
Ai suferit leziuni cerebrale,
iar acum îi rogi pe oameni să aibă încredere în percepțiile tale.
Da.
Luni dimineață, du-te să faci o reevaluare senzorială completă.
Du-te la fața locului. Reamintește-ți totul senzorial. Dacă asta-ți amintești,
că el te-a împins, atunci asta e. Bine?
Ne vom asigura că te vor crede pe cuvânt. Dar trebuie să fii sigur.
Pentru că vrei să fii ascultat, nu?
După aceea, cine știe, poate o să râzi din nou.
Hei!
Da.
Tocmai ai râs.
La ce oră se termină chestia asta? Vânătoarea de rațe.
În câteva ore.
- Și apoi? - Apoi se duc la Luxemburg fără mine.
Știi ce să faci? De ce trebuie să te ocupi?
Cred că Birdbath e în regulă. Stephen, Leslie, actele.
Bine.
Icabod.
Ce vrea?
Cred că pot avea grijă de asta.
Hei, John!
E timpul să omori niște păsări pentru mine, omule.
Cât de multe?
Ei bine, de câte păsări e nevoie ca să exciți o fată?
- Depinde de fată, probabil. - Da.
- Probabil niciuna. Pentru fete, cred. - Da.
Unsprezece, cred, în cazul ei.
Hei, John!
Hei, Icabod!
La ce lucrezi?
Trucuri cu cărți.
Alege o carte.
Doi de pică.
Îmi pare rău, omule.
- John? - Da?
Îmi pare rău că te-am luat tare cu chestia cu minciuna.
Uneori, pentru a atrage atenția oamenilor, trebuie să-mi joc punctele forte,
adică să fiu mai înspăimântător, cred.
Și nu sunt un american tipic.
Sunt comparat adesea cu Călărețul fără cap.
Întunecat, sumbru.
Dar, de fapt, sunt destul de blând, tandru.
Îmi plac atingerile.
Tare!
Nu sunt ceea ce par.
CV-ul tău? Penn? Armata? Pentagonul?
- Da? - Tipic american.
Bine.
- Arăți ca un american tipic. - Bine.
Dar ești?
Pari a fi neobișnuit de stresat.
Poate că amândoi avem așteptări prea mari.
Ai mințit în CV-ul tău, John.
Nu ai studiat la Penn.
Poate că nu ești chiar un american tipic.
Nu ești ceea ce se vede.
Mare scofală! Nici eu.
John, aș vrea să te îmbrățișez
și să-ți trimit un mesaj nonverbal spunând: „Te înțeleg. Știu cum te simți.
„Ești doar om. Bună ziua, membru al Clubului.”
Asta înseamnă giugiuleală. Și cred că ți-ar prinde bine.
Cum funcționează?
Doar te unești. E cel mai ușor lucru din lume.
De unde știi că nu am fost la Penn?
Promoția '83. Directorul absolvenților.
Permite contactul uman pentru a elibera dopamina, serotonina.
Doi hormoni care vor lupta cu depresia ta.
Și îți vor îmbunătăți starea de spirit.
Uau! Bine.
Hei, John?
Ce e?
Mai avem o pasăre de ucis.
Da. Deci, nu știu ce se întâmplă.
Câte ai doborât?
- Niciuna. - Unsprezece.
Da, deci pisica mea a fost obosită ca naiba în ultima vreme.
- Aveți armele reci și deschise? - Da.
Bine. Să mergem acasă. Înapoi la bază. Țineți-le sus.
Acum vin.
Doamne! La dracu'!
Lakeman.
M-ai împușcat în față!
Îmi pare rău, Leslie.
Suntem în ceasul al unsprezecelea în privința încheierii afacerii cu Denon.
Contam pe experiența lui Leslie. Și asta nu se va întâmpla.
John?
John, cred că vii și tu la Luxemburg,
pentru că ești singurul care e la curent cu progresul lui Leslie cu Denon.
- Bine. - Bine ai revenit.
Rezolvi aceste ultime două lucruri și revenim pe drumul cel bun.
În Luxemburg, cu o zi înainte de a fi necesar.
Înainte de ce?
Înainte ca fata sticlar să iasă din închisoare și să recupereze geanta?
Sticlar?
Nu ai spus că fata sticlar e în închisoare și i se va da...
- Artistă păpușar, John. - Bine.
Ce se întâmplă? Pari cam deconcentrat.
Nu vreau să te pregătești de întâlnirea cu o fată sticlar
- ... când ai de-a face cu... - Probabil e... E chiar atât de diferit?
Ei bine, nu știu. Cu un păpușar e probabil mai ușor.
Trăiesc în mici lumi fragile ale imaginației.
Fata ta sticlar se confruntă cu lucruri dure ale vieții.
Chestii care s-ar sparge oricând. Și devin foarte fierbinți.
Da.
John. Ar trebui să putem rezolva asta.
Suntem la sfârșitul părții tulburi.
S-o recuperăm. Au trecut doar câteva săptămâni. Putem s-o recuperăm.
Toate lucrările importante sunt chiar înaintea noastră.
Trebuie să facem să conteze. Să mergem.
Da.
Bine. Așa cum spuneam, ajungi acolo cu o zi înainte de a lua geanta înapoi.
Bine, pot să mă odihnesc.
O vei ucide pe soția fizicianului.
Și cealaltă parte încearcă să obțină această geantă.
Trebuie să iau precauții.
Are o întâlnire la gara Bettborn cu geanta.
Ne vom asigura că nu se vor întâlni.
Există un motiv pentru care au trimis-o. Soțul ei are interdicție de zbor.
În cel mai rău caz, ea dispare din peisaj.
Trebuie să găsească alt mod să-i ducă banii.
- Câștigăm câteva săptămâni. - Acum câștigăm doar timp?
Nu. Încearcă și ei să ducă geanta din punctul A în punctul B, John.
Și B este un loc rău. B este un Iran înarmat.
N-ar trebui să fii nesigur în legătură cu asta...
... dacă ești nesigur în privința asta.
Trebuie să plec.
Ești bine?
PATRIOTUL
RICK AL NAIBII DE SERIOS
Cred că poți sta pe un pian cât vrei.
- Dar, nu te uiți în ambele sensuri... - Da.
Ne lipsesc câțiva oameni.
John, în această ultimă forțare cu Denon, tu preiei conducerea.
- Rahat! - Ce e asta? Ai spus „rahat”?
- Nu, am spus că poți conta pe mine. - Bine. Mișto.
- Da, John nu poate merge. - Ce?
- John. - Da?
- Nu poți merge. - De ce?
- Situația lui cu actele. - Ce situație?
Tehnic, nu lucrează aici.
L-am pus pe Țintaș înapoi în echipă. Îți spun Țintașul acum.
- Bine. - Ei bine, Țintașul nu lucrează aici.
Nu-i pot procesa actele.
Astăzi a fost termenul limită pentru materialele suplimentare.
Nu le-am primit.
Țintașul nu poate călători și nici nu poate fi aici
în altă calitate în afară de vizitator.
Din cauza riscurilor. Are o cifră în plus.
Nu mă pot pune cu Resursele Umane, Țintașule. Îmi pare rău.
John Lakeman. Documente fiscale suplimentare.
Ți-a plăcut cum am condus?
- Mișto condus! - Da, a fost mișto.
Nici măcar nu sunt antrenat la asta. Tocmai ce mi-a ieșit.
Doamne! Îmi tremură picioarele.
- Scaun. - Nu încă.
Lakeman rezolvă cu actele. Cine e tipul ăla?
- Soțul meu. - Hei, John.
- Da? - Rezistă.
Tu ești soțul meu.
Bine, ce?
Eu doar... Când mă gândesc la asta, mă simt atât de norocos și o spun.
Bine, am ceva să-ți spun, dragă.
Ei bine, în ceea ce privește sarcina la care am lucrat.
Pot să discut cu tine? Am informațiile.
Întârziem, omule. Poate îi trimiți mesaj.
Nu am voie să fac asta. Nu am voie să notez nimic.
John nu-ți permite?
Nu. Îi place vocea mea.
Mișto. Ai o voce frumoasă.
- Da. - Chiar ai.
Mulțumesc.
- Ron, la naiba! Trebuie să plec. Spune! - Bine, Asia...
Da.
Am înțeles.
Mâine, la 14:00. Păpușa Asia zboară din cușcă.
Va avea, cel mai probabil, chestia roșie de care ai nevoie.
Omul cu barbă mare va fi mâine la 14:00 pentru chestia roșie.
- Am înțeles. - Bine.
De asemenea, fratele jiu-jitsu de la aeroport a început verificarea
listelor pasagerilor din Milwaukee din nou.
Deci, atenție la jiu-jitsu. Ai înțeles, dragă?
Da. Mulțumesc, dragă.
Călătorie plăcută!
- Eddie. - Da?
John ucide oameni?
- Eddie? - În niciun caz!
Știu ce investighează ea.
E o crimă.
- Se înșală. - E deșteaptă.
Ea se înșală. Tatăl meu va fi în măsură să explice.
- Da? - Da, ce?
Tatăl tău va fi în măsură să explice?
Da, haide. Da. Tata nu i-ar cere să facă asta.
- De ce nu ar face-o? - Pentru că ar cere prea mult.
LUXEMBURG
GARA BETTBORN RUE DE KOPSTAL
E aici.
DE CHAMPLAIN 77
Mikham Candahar a sosit după-amiaza devreme?
- În după-amiaza zilei de 11 mai? - Da.
Era singur?
Da.
A fost ceva neobișnuit la șederea lui?
În afară de oamenii dv., care vin aici? Nu. Nimic în afară de asta.
Oamenii mei?
Poliția. Au venit să vorbească cu el.
Am presupus că știați. Din moment ce și dv. sunteți poliția.
Despre ce au vorbit cu el?
Despre incident.
Ce incident?
Incidentul asiatic.
A fost o situație tipică.
Ea a pretins că au întreținut relații sexuale
și el nu a plătit-o.
Ceea ce, probabil, a fost o minciună. Dar știți, trebuie să investigăm.
L-ai interogat pe Mikham Candahar?
Adică pe Înainte-înapoi?
Da. El a pretins că nu o cunoaște.
Înainte-înapoi?
Cum adică, Înainte-înapoi?
Cu geanta lui.
Geanta lui de haine.
A adus-o peste tot. M-a enervat.
Mikham Candahar a adus geanta de haine cu el?
De la hotel la interogatoriu?
Da.
Geanta lui de haine era...
roșie.
Cazul împotriva lui Mikham Candahar.
Mikham Candahar a ajuns în Luxemburg în aceeași zi cu crima.
Candahar a stat la King Gerald,
unde un bilețel scris de mână
cu adresa victimei crimei
a fost găsit în camera de hotel.
Scris pe un cartonaș de programări pentru angajații la aeroport.
Candahar a fost găsit azi-dimineață cu alt bilețel
cu aceeași adresă
și se potrivește cu același scris de mână.
Candahar a fost implicat într-un caz de conflict
privind refuzul său de a preda o geantă.
Cred că s-a intersectat cu unul dintre frații Barros
în legătură cu, așa cum am crezut în cazul lui John Lakeman,
o geantă care a trecut prin aeroportul din Luxemburg
pe 11 mai.
Lakeman nu e un criminal.
Aparent,
nu.
Aș vrea să vă pun câteva întrebări despre Mikham Candahar.
A plutit pe râu în amonte,
mort din cauza râului, cu adresa voastră, scrisă de mână, în buzunarul hainei.
Stai.
Agathe, e Candahar.
Am mai trecut prin asta.
Biletul. Scrisul de mână.
La hotel.
Geanta. Totul.
Fiecare detaliu.
Nu toate detaliile.
E Candahar, Agathe.
Am reușit.
Nu.
Nu toate detaliile.
Las-o baltă, Agathe.
L-am prins.
E desenul unui copil.
UN OM TRIST LA COSTUM
A fost în casa mea.
Myna a avut vedenii, Agathe.
Și l-a imaginat.
I-ai vorbit despre crimă. A început să vadă criminali.
Și-a imaginat.
Nu sunt dovezi, Agathe.
E Candahar.
Nu e el.
Și de ce ar fi fost în casa ta, Agathe? Acest om?
DISPĂRUT MIKHAM CANDAHAR
Poate e ceva cu privire la cazul său.
Acolo.
Ce?
Nu știu.
Agathe,
el nu există.
E o iluzie.
Candahar e real.
El este real.
E important pentru mine
să știu dacă l-ai văzut pe Omul Trist în casa noastră sau în mintea ta.
Bine.
Care?
Ambele.
Te-ai gândit la Omul Trist azi?
Da.
Te-ai gândit la pantofii tăi azi?
Nu.
Te-ai gândit la Omul Trist
deoarece crima e ceva neobișnuit.
Și nu te-ai gândit la pantofii tăi
pentru că sunt ceva obișnuit.
Deci...
E bine
să-l vezi pe Omul Trist în mintea ta,
deoarece înseamnă că o crimă e ceva neobișnuit.
Când crima devine la fel de obișnuită ca pantofii,
atunci
ar trebui să fii speriată.
E drăguț, mamă,
dar tot l-am văzut.
În casa noastră.
El este?
Nu.
El este.
TYHMENS & SAPERSTEIN CERCURI DE REZONANȚĂ
Leslie Claret, vă rog.
Îmi pare rău, dl Claret nu a ajuns ca membru al delegației McMillan.
De data aceasta.
- Ce e asta? - Soluție salină.
- Și? - Și morfină pentru durere.
Morfină.
Să te întreb ceva. Nu într-un mod supărat.
În timp ce un om este inconștient,
este operațiunea standard să fie umplut
cu medicamente puternice fără a verifica istoricul său?
Asta e operațiunea standard?
Așa e când ești împușcat în față. Vreți s-o scoatem?
Se simte...
Poftim?
Se simte ca...
Se simte cum s-ar aștepta cineva să se simtă dacă ar zice
că zboară pe un covor magic.
Vreți să fie scoasă?
Vă tot sună telefonul de zece ore.
Alo?
Domnule Claret?
Da.
Sunt detectivul Albans, de la poliția din Luxemburg.
Am o întrebare despre John Lakeman.
Nenorocitul!
Da, tânărul nemernic.
Aveți un moment liber?
Da.
Dle Claret, ați menționat că John Lakeman a ratat o cină
pe 11 mai, ca să recupereze o geantă.
CU 15 ZILE ÎN URMĂ
Nu v-am întrebat niciodată...
... s-a întors cu geanta?
Ți-ai luat costumul? Ai întârziat 40 de minute.
- Mi-au trimis... - Trebuia să te duci...
- Da. - Da, s-a întors?
Da, s-a întors.
Nenorocitul!
Dacă vă amintiți, dle Claret, ce culoare avea geanta asta?
Roșiatică. Geantă de haine.
Roșiatică.
Vă mulțumesc.
Ce faci?
Vă scot morfina.
Hai să nu ne pripim.
Ce zici de asta?
Simt că zbor.
Eu doar întreb.
Da?
Ce?
Tata îți cere să omori oameni, John?
Omor o femeie la ora 3:00 la noapte.
Vrei să mă ajuți?
Bineînțeles că nu.
Atunci cu ce mă ajuți, omule?
E un cântec despre cineva pe care l-am ucis.
E o briză răcoroasă care suflă Oriunde merge Rick cel Tare
Dar el tocmai a devenit serios cu mine
L-am speriat și l-am îmbolnăvit
Am luat tăria din Rick cel Tare
Și acum, e Rick cel Serios
Dacă aș avea nevoie de tine Ai veni la mine
Să-ți pui capul pe pieptul meu
Și să mă ajuți să mă odihnesc ca Charlie
Acum, că mă cunoști cu adevărat
Dar nu e corect să te comparăm Cu Charlie, omule
În ceea ce privește tandrețea Pe care mi-a arătat-o
E mai ușor pentru el Să fie aproape de mine
El nu înțelege Nimic despre etică
Și probabil a avut o pregătire extensivă
Dar dacă aș avea nevoie de tine Ai veni la mine
Să-ți pui capul pe pieptul meu
Și să mă ajuți să mă odihnesc, ca Charlie
Acum, că mă cunoști cu adevărat
Îmi pare rău, omule
Îmi pare rău că l-am ucis pe Rick cel Tare
10 ORE MAI TÂRZIU
- Îți cer părerea dac-o vreau! - La naiba cu regulile, e vorba de John.
- Pun piciorul în prag. - La naiba!
Trebuia să fiu cu Efram,
- ... nu cu porcăria asta. - Edward, termină!
Hei!
- Hei. - Cum te simți?
Doctorii nu au găsit nimic în neregulă.
Adică, ai primit lovitură puternică,
dar au spus că nimic nu e rupt, nimic nu e...
Da, sunt bine.
- Nu. Nu, nu ești bine. - Cât e ora?
E ora de odihnă. Ora asta e.
E 13:35.
- Sunt bine. - Stai acolo, John.
Chiar ești nevătămat?
Pentru că fata iese în 25 de minute cu geanta.
Întinde-te acolo.
Deci, spui că ești bine. Ești bine?
N-ai făcut lucrul pe care ai fost instruit să-l faci noaptea trecută.
Și ea așteaptă la gara Bettborn geanta aia.
Poți să o iei înainte de asta. Nu pot s-o fac. Nici el nu poate.
Știi ce? Să te ia naiba!
John.
De multe ori mi se spune să nu fac ceva ce se așteaptă de la mine să fac.
Mi s-a spus să nu fac asta. Această sarcină a noastră.
Mi s-a interzis. Dar se așteaptă s-o fac.
Deci, dacă acest lucru e expus, fiule, sunt expus.
John, vreau să spun că lucrurile s-au întâmplat rapid.
Și ne-am implicat cam mult.
Dacă nu îndreptăm lucrurile...
... atunci aș putea ajunge la închisoare.
- Sunt bine. - Ai fost lovit de o mașină. Întinde-te!
John poate vorbi pentru el însuși, Edward.
Da? Poate?
Eddie, sunt bine. E o fată sticlar.
Păpușar.
Oricum ar fi.
Stai. Chiar ești bine?
Sunt al naibii de bine. Termină!
Ai de gând să o omori?
Da.
Atunci, grăbește-te.
Lucrurile mele?
Nu sunt sigur.
Probabil la Fuste și ciorapi.
Pentru că acolo am pus aproape totul.
DUPĂ DOUĂ MINUTE
Hei!
Scuzați-mă.
Bună!
Asta e geanta mea.
Care?
Cea roșie. Îmi aparține.
Unde sunt...
I-am lăsat acolo. În clădirea poliției.
Banii?
Da.
De ce?
Sunt grei.
De ce ai luat geanta?
Am nevoie să fac un răsărit de soare pentru noul meu spectacol.
Spectacolul meu de marionete.
Este exact culoarea potrivită pentru asta.
Nu voiai banii?
Nu.
Ai vrut doar geanta?
Da.
Bine. Deci, unde sunt banii acum?
I-am lăsat într-o rochie simplă, pe dulapul din camera polițistelor.
Îmi place muzica ta.
Prietena mea mi l-a dat. Îi plăcea puțin.
Îmi pare foarte rău.
Nu, e în regulă.
Nu poți să mulțumești pe toți oamenii.
Îți pot folosi unul dintre cântece pentru spectacolul meu?
Da. Pe care? Pot să...
Circles of Resonance.
- De ce? - Pur și simplu, îmi place.
„Nici măcar nu te poți mișca.
„Doar de aici până acolo.
„Pentru că nimic și nimeni nu este drept.”
De ce îți place asta?
Pentru că fur tot timpul rahaturi pentru spectacolul meu de păpuși
și mă simt mai puțin rău că nu sunt un cetățean perfect, cred.
Ei bine, nimeni nu e un cetățean perfect.
Ești bine? Nu arăți prea bine.
Am fost lovit de o mașină.
Uau! De ce nu te odihnești?
Eu fac ceva. Pentru muncă. Chiar acum.
Ca muzician, ai crede că ai un stil de viață mai relaxat.
Nu sunt muzician.
De ce nu?
Cred că, atunci când eram copil, tata mi-a spus că e un stil de viață greu.
Trebuie să dormi în dube și alte chestii.
Mă rog, mi-a sugerat altceva.
Te ocupi cu marionete? E destul de tare.
Da, e tare.
Deci, banii sunt pe dulap.
Da. Lângă leu.
- Ne mai vedem. - Ne mai vedem.
- Da, ce? - La secția de poliție.
- Dennis, du-te acum. Fă o diversiune. - Cum?
Nu știu, omule. Trebuie să pleci acum.
Două crime se învârt în jurul acestei genți.
Tare!
Elementul comun între acești doi bărbați
e geanta roșie.
Lakeman a avut-o.
Candahar a avut-o.
În zile separate.
Povestește-mi despre geanta lui.
A fost aici.
Este aici.
Geanta?
Da. Este aici.
Acum?
Da.
Unde?
În biroul dv.
Lângă peretele unde-mi țin jet-ski-ul.
Dar am trimis-o pe tânără acolo să-și ia lucrurile.
A fost eliberată acum 20 de minute.
Scuzați-mă!
Aș vrea să fac o plângere.
Am fost jefuit. Au luat totul.
În afară de ochelarii mei. Cred că nu au vrut să mă mai urmărească.
Dar cred că ar trebui să fac o plângere
sau ceva către oricine.
Dacă tot sunt aici, nu m-ar deranja să plătesc niște amenzi de parcare.
Bună! E o clădire frumoasă.
Probabil are 100 de ani.
JOHN LAKEMAN
JOHN LAKEMAN - NU TE VOI URMĂRI DACĂ NU MĂ URMĂREȘTI!
Fii cuminte.
Ne vedem peste două săptămâni.
Fii cuminte cu mătușa ta.
Ai grijă de sora ta.
Acesta este trenul pe care îl iei când încerci să pleci din oraș.
Gara Bettborn.
Da.
Oriunde te duci,
nu vei putea să mergi de colo-colo atât de ușor pe cât crezi.
De ce nu iei geanta de la mine acum?
Mi-ai citit biletul. Și termenii îți sunt pe plac, de aceea.
Nu știu exact cine ești.
Dar știu cu ce te ocupi.
Și știu că ești trist.
Vine trenul meu.
Dacă mă lași să urc, poți lăsa aici
aceste lucruri pe care le-ai făcut și care te întristează, John,
orice te împovărează,
și să mergi oriunde dorești.
Și nimic din ce ai făcut aici nu te va urma.
Dacă-mi permiți să urc, poți fi oriunde.
Să fii oricine.
Vei fi liber.
Alo.
S-a întâmplat ceva, John. Fratele tău a fost luat.
Vor geanta. Adu-o.
Ce?
Geanta, chiar acum.
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean
Ligia Ramona Curt n Chiciudean