Programul lor e inactiv acum, iar acest tip vrea să rămână așa.
Acest tip nu vrea.
Să cumpărăm aceste alegeri.
Avem tipul care s-o facă. Vrem doar ca tu să-i duci banii
și apoi să pleci din Iran în toamnă,
să ajungă acolo unde ne trebuie.
Cum?
McMillan e o firmă de inginerie în infrastructură petrolieră.
Proiectul se va desfășura în două locuri:
Iran și Luxemburg.
McMillan ajunge în ambele locuri.
Trebuie doar să duci o pungă cu bani din punctul A în punctul B, John.
Nu e niciodată atât de ușor.
Când ești pregătit, Lakeman.
Trebuie să duc geanta asta la cală.
Mulțumesc.
Detectiv Agathe Albans. Omucideri.
Tipul nostru și geanta au dispărut. Nu a aterizat în Iran.
Nu pare să fi părăsit Luxemburgul.
Am autorizat folosirea ilegală
a banilor americani să influențez alegeri.
Apoi am dat banii omului greșit și va folosi acei bani
să facă Iranul să revină în programul înarmării nucleare.
Soția fizicianului va primi banii.
Nu are geanta.
Geanta a plecat de la el.
Cum? A avut un transfer, de la A la B.
Mi s-a mai spus asta. Uneori.
În acest moment, ne așteptam să recuperăm geanta.
Singurul impediment real de a o recupera
și a reface planul era tipul cu nume de fată.
Să ne unim și apoi să mergem la Luxemburg
ca o echipă unită și să facem încheiem cu Denon.
Mai puțin Lakeman, care nu merge.
Doamne!
M-ai împușcat în față!
- Ce e asta? - Morfină pentru durere.
Se simte ca și cum
ai zbura pe un covor fermecat.
De ce-ți faci griji?
Nu e bine.
Dormi cele opt ore recomandate, John?
Nu.
- Cât dormi? - Mult mai puțin.
Cam câte ore?
Cam nicio oră.
Fata iese în 25 de minute
cu geanta.
Scuze! Asta e geanta mea.
Unde sunt... banii?
I-am lăsat acolo.
În clădirea poliției.
Lângă leu.
- Da, ce? - La secția de poliție.
Acum, Dennis.
Dennis, du-te acum. Fă o diversiune.
JOHN LAKEMAN
JOHN LAKEMAN - NU TE VOI URMĂRI DACĂ NU MĂ URMĂREȘTI!
Dacă mă lași să urc, poți lăsa aici
aceste lucruri pe care le-ai făcut și care te întristează, John,
orice te împovărează,
și să mergi oriunde dorești
și nimic din ce ai făcut aici nu te va urma.
Alo!
S-a întâmplat ceva, John.
Fratele tău a fost luat. Vor geanta.
Adu-o.
PATRIOT - CONTINUAREA
EVENIMENTELE DIN PARIS
Am nevoie de 18 fișicuri de zece.
Zece?
Da, de zece.
Ce e „zece”?
O monedă.
Mai exact?
Mai exact, zece cenți. O monedă de zece cenți, doamnă.
Zece.
Sunt mai grele.
Decât ce?
Decât monedele americane.
Nu sunt monede americane.
Sunt centime.
Sunt monede europene de zece cenți.
Pentru că sunteți în Europa.
La naiba!
Tată, ei vor...
Vor banii. Banii pe care i-a luat azi John.
Îndepărtați-vă de uși, vă rog.
Trenul pleacă din gară.
Mamă, mătușa Selma spune că ne vom vedea din tren.
Toți pasagerii trebuie să urce. Se închid ușile.
Trenul pleacă.
Următoarea gară, Hollerich.
„Să lovești o femeie în cap? Cu o șosetă cu monede?” Ce?
Da, ăsta era planul.
Asta, dacă femeia lua geanta.
Eu eram, cum s-ar zice, pârghia de siguranță.
Dacă doamna lua geanta.
Apoi planul s-a schimbat.
În ce sens?
În sensul că altă doamnă a luat geanta.
Puteți relua puțin?
A venit la mine să-l ajut.
În Luxemburg?
În Milwaukee.
În seara dinaintea plecării în Luxemburg, a venit la mine acasă.
A cerut ajutor?
- Da. - De ce dv.?
Nu știu cum să răspund.
Ce i-ați spus?
Că nu cred că-i pot fi de mare ajutor
în starea în care eram atunci.
Și ce a răspuns?
A întrebat dacă eram mai bine decât nimic,
cred că atât ajutor avea.
Și ce ați răspuns?
M-am gândit o vreme.
Dacă erați mai bine decât nimic?
Da.
Apoi l-am întrebat dacă pot să mă plimb în jurul blocului și să mă gândesc,
pentru că nu puteam răspunde atunci.
Și ce ați concluzionat?
Plimbându-mă, nu m-am mai gândit anume la chestia aceea
și am început să mă gândesc la altceva.
La ce?
La faptul că puștiul arăta ca și când avea nevoie de ajutor.
PATRIOTUL
MONEDE AMERICANE
John Lakeman.
Cine e John Lakeman?
John Lakeman a fost suspectul investigației de crimă.
La Fuste și ciorapi.
Da. A fost scos dintre suspecți.
Da, dar Agathe a venit azi să vorbim despre John Lakeman.
E din nou suspect?
Se pare că era legat de a doua crimă printr-o geantă de haine.
Agathe va sări pe...
Agathe e în concediu de azi,
din motive necunoscute.
Damele de la Fuste și ciorapi
nu par să-l știe pe John Lakeman.
Și au apărut două cazuri noi, dle sergent, în departamentul nostru.
Atacuri. Au legătură cu cele două crime.
Înseamnă că e ocazia perfectă
ca departamentul de tipi mișto
să rezolve crimele.
Chiar dacă nu suntem de la Omucideri.
Asta va demonstra cât de mișto suntem.
Desigur. De aceea te-am chemat. Pentru această ocazie.
Da, și trebuie doar să folosim dovezile adunate de fetele de la Omucideri
prin investigația lor lungă.
Sigur.
Dar am lua doar ultimul detaliu. Ultima dovadă despre John Lakeman.
Sigur.
Ar fi minunat și ilar.
Așa vom putea dovedi că locul femeilor e doar la cratiță.
Tare!
Ce e, omule?
Nu știu, John, monedele astea
nu sunt ca monedele americane.
Despre ce vorbești?
La noi, monedele de 10 cenți sunt cele mai mici.
Dar au o valoare mai mare.
- Au sens aici. Nu știam. - Jack.
Ia banii.
Sunt mai mari decât cele de un cent sau de 25 de cenți, deci mai grele.
Nu știu ce țin aici.
Nu am lovit pe nimeni în cap cu monede europene.
Nu vreau să omor pe nimeni.
Și mai lasă-mă, John.
Mi-ai spus că voi urmări o tipă cu văl,
nu un detectiv de Omucideri. Eu n-am ajuns detectiv.
Lovește-o mai ușor decât lovești, de obicei, oamenii.
Da, dar cu cât?
Nu vreau să fie prea ușor.
Ar rămâne în picioare, s-ar uita la mine,
ar spune „Au!” și m-ar aresta.
Nu am exersat cu astea.
Mi-am dezvoltat o lovitură frumoasă în decursul anilor cu monede americane.
Aș vrea să fiu acasă, John. Asta e tot.
Și cred că doamna știe că sunt american.
Sunt mai mare decât orice e aici.
Da, du-te naibii, Birdbath!
Poate mai faci ceva în afară să-ți pui dorințe.
Asta nu mă va ajuta. Fă-ți treaba, omule.
Pentru că voi face eu ceva dacă nu faci tu.
Alo?
Ați primit un apel ieri de la det. Agathe Albans?
Da.
În ce privință?
În privința tânărului derbedeu John Lakeman.
Avem vești despre Agathe?
Am sunat la ultimul număr apelat de ea de la birou.
E cu privire la John Lakeman.
Credeam că l-a eliminat pe John Lakeman din caz.
Se pare că nu.
Știi cumva unde s-a dus?
A plecat fără să spună nimic.
Crezi că are legătură cu Lakeman?
Vreau doar să știu cine ești cu adevărat.
- Sunt singurul copil. - Bine.
- Am doi băieți. - Frumos!
Fiul meu nu e cum crezi, Leslie.
E un băiat bun.
Poate ai putea să-i acorzi o șansă.
De la un remorcher bătrân la altul.
Nu.
- Paris? - Da.
- Mama. - Cine e?
- Eric. Fiul meu. - Fiu?
L-ai trezit și pe el.
Vai de mine!
Uau, amice!
Da, e ora 5:00 dimineața. Îi trezești pe toți.
Mă poți suna mai încolo?
Sigur nu ai un minut liber?
Nu va dura mult.
Am nevoie de destul timp, Marcus, să...
Fiule, am nevoie de destul timp să-ți spun
că îmi pare rău.
Pot veni să te văd?
Vreau să vin să te văd.
Te rog, amice.
Și pe băiat. Și pe soția ta.
Marcus, sunt curat și treaz.
Sunt așa de mult timp.
Acum conduc McMillan.
Lucrurile sunt...
aproape bune. Lucrurile merg aproape foarte bine.
Mai puțin...
Vreau să vin să te văd, fiule.
Voi fi în cartierul tău. Săptămâna viitoare?
Bine, tată.
Super, amice!
Te sun în curând și vom stabili un program.
- Bine, tată. - Mulțumesc, Marcus.
Doamne!
La naiba!
Lakeman, m-ai împușcat în față!
AEROPORTUL - CHARLES DE GAULLE
- Alo? - Să fi văzut ce am făcut.
Ai banii?
Nu încă, dar am fost inobservabil. A fost tare, omule.
Jack, ia banii. Se duc la aeroport.
Cum naiba să fac asta într-un aeroport?
Și va trebui să fac ceva dacă nu am vești de la tine.
Pasagerii să se pregătească de coborâre.
Toți pasagerii să coboare la terminal.
Trenul de transfer ajunge în 40 de minute pe platforma trei.
Au fost două crime în ultimele trei săptămâni în Luxemburg.
Ești fratele uneia dintre victime.
Tu ești fratele celeilalte victime.
Și spuneți că atacurile voastre
nu au legătură cu crimele?
Mă credeți prost?
A fost un atac întâmplător.
- Îmi dați niște pantaloni... - Taci naibii!
Nici nu știu ce caut aici. Am venit să fac o plângere.
Ești un om implicat în cele două crime din Luxemburg.
Nu mai sunteți la Fuste și ciorapi.
Să văd.
Nu vreau ca fetele să vadă că le-am copiat toată tabla cu dovezi.
Nu fi laș, lasă-mă să văd.
Aici, omul meu!
Și te plimbi la aceeași oră când au loc atacurile?
Am fost interogat deja.
Nu de mine.
Nu știu nimic de asta.
Ești asociat cu John Lakeman?
Da.
Cine e John Lakeman?
E inginer industrial.
Vom vedea.
Vom vedea după ce stă peste noapte la detenție. Gol.
Asta nu este permis.
Conform convențiilor, suntem obligați să-i oferim articole de îmbrăcăminte.
Să-i dăm doar o curea, ceva de genul.
Ceva mic, ce-l va lăsa mai mult expus.
Fiți deștepți, o curea e accesoriu.
Sunteți sigur?
De ce?
Că o curea e accesoriu?
Da. Cumperi online? La Zappos, de exemplu?
Da.
Da, curelele sunt la accesorii. Ca batistele.
Da, dar nu spune nicăieri că trebuie să fie haine de bărbat.
Am putea să-i aducem o bluză de femeie.
Nu știu, e bine. Dar nu știu.
Dacă face cineva un film despre asta mai încolo,
ceea ce probabil va face, ar putea părea crud și neprofesionist.
Să-i dăm doar o cămașă foarte mare de bărbat.
Fără pantaloni.
Apoi va purta cămașa cum o poartă o femeie
la tine acasă dimineața, după ce ați făcut sex.
Asta îl va destabiliza
și va fi mai nostim să ne uităm la el,
gândindu-ne că am făcut-o dinadins.
Așa e.
Să-i ducem pe ăștia doi înapoi la spital.
Americanul rămâne.
Urgența și graba erau caracteristice fiecărui eveniment în acest stadiu.
Problemele escaladaseră
în momentele de calm de dinainte.
Ultima oprire înainte de aeroportul Charles de Gaulle.
Se făceau greșeli din cauza deciziilor.
Ca doi oameni să se vadă, nu trebuia...
În această zonă nouă,
această fază cu pericole mai mari,
din cauza necesității de a ne mișca,
s-au întâmplat aceste convergențe periculoase
din cauza condițiilor limitate și împărțite.
Nevoi paralele.
Cinci minute până la aeroport.
Dacă trebuia să pleci din zona Luxemburgului,
sunt doar 40 de zboruri pe zi în Luxemburg.
Sunt 1.300 de zboruri pe zi
pe aeroportul din Paris.
Am ajuns la aeroportul Charles de Gaulle.
Dacă ești în pericol și trebuie să fugi
sau să ajungi în această zonă mai mare, mergi la Paris,
unde vei întâlni...
E nevoie să întâlnești
alții care sunt în aceeași stare de risc și grabă.
Și aceste intersectări, pe care nu le mai poți controla sau evita,
creează condiții de pericole exponențiale.
Nu poți fugi
Departe de casă, dar pe jumătate
Știi doar
Trenul a sosit la aeroportul Charles de Gaulle.
Așa că plec
Dar, apropo
Mai am ceva de spus
Mi-aș da sufletul la schimb Oricăruia din acest tren
Știu că e un ținut
Înăuntrul meu
Știu că e o strălucire care se stinge
Și știu că sunt mort de mult Dar eu tot merg înainte
Mi-aș da sufletul al schimb Oricăruia din acest tren
Lakeman a dispărut?
Da.
Și Agathe. Nu e o coincidență.
Nu. Dacă-l găsim pe el, poate o găsim și pe ea, nu?
Lakeman nu răspunde la telefon.
Nici McClaren.
Ce se întâmplă?
Se întâmplă ceva.
Fanta în cârlig cu sistem de prindere
anunță apariția unei noi ere pentru temperarea forței de torsiune
în toate cele 13 grade de conducte de evacuare hexagonale
și a ductilității niturilor cu valvă închisă.
Ei bine, asta e prezentarea, oameni buni.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
Mulțumim, Galvanized United. Urmează John Lakeman,
de la Tubulaturi industriale McMillan, din Milwaukee.
Bună ziua!
Ce mai faceți?
Bine.
Nu sunt John Lakeman.
El e...
dispărut.
A dispărut de aici.
Așadar...
voi prelua eu sarcina lui.
Să-mi bag!
Facem și asta.
Chestii cu nituri cu margine...
Doar că mai bune și cu o eficiență mai mare a costurilor.
Probabil.
La naiba!
Discursul meu a fost nașpa? A fost, nu?
Cred că da. Dar nu înțeleg partea tehnică a afacerii dv.
Nici eu.
Deci, John Lakeman...
Știi pe unde e?
Aș vrea eu.
El trebuia să țină discursul despre nituri, nu eu.
Zborul Air France 210 spre Londra începe îmbarcarea în zece minute.
Știu ce faci.
Știu ce-ți spune tatăl tău să faci și știu că faci asta.
Nu-mi pasă.
Plec dacă îți îngreunez lucrurile.
Am bilet înapoi peste trei ore.
Dar voiam să te găsesc și să-ți spun că nu-mi pasă.
Te iubesc.
Termină și vino acasă.
Încă putem face tot ce am spus.
Putem pleca singuri, să fim împreună, să avem o familie.
Te iubesc, John.
Vino cu mine.
E bărbat, nu?
Bărbatul trist?
Da.
Bine, atunci nu poate intra aici.
De ce?
E toaleta de femei.
De când am venit la aeroport, l-ai văzut?
Da.
Și o dată în tren?
Da, l-am văzut în tren.
Bine, era un bărbat. Trist sau nu, deci nu poate intra aici.
Te bucuri s-o revezi pe sora ta?
Da.
Spune-mi ce veți face la Londra.
E toaleta femeilor, mai știi?
- Suntem o familie. - Ce?
- Suntem o familie. Ia-o. - Bine.
Alice!
Pe cine dracu' suni?
Alo?
Bună, mamă!
John?
Da.
- Bună! - Bună!
Ce mai faci?
Destul de bine.
E în regulă.
Alice, trebuie să-i acoperi gura.
- John. - Și să nu mai plângi.
E în regulă dacă plânge ea. Nu și dacă plângi tu, atragi atenția.
Te rog, încetează.
Asta era dimineața devreme,
în care planul Paris, cum i-ați spus,
a început să ia contur?
Da.
... necesar pentru nevoile de securitate.
Liderii iranieni trebuie să înțeleagă că nu am o politică de izolare,
ci o politică de a împiedica Iranul să obțină arme nucleare.
Nu voi ezita să folosesc forța când va fi nevoie
pentru a apăra Statele Unite și interesele lor.
Pentru America...
- Tom. - ... și lume.
Da?
De ce nu te oprești?
Să-ți asumi răspunderea. Să-ți lași fiul să meargă acasă.
Te-ai gândit la asta?
Ar trebui să rămâi cu noi.
Crezi că-i voi da drumul?
Cred că ar trebui să stai cu noi.
Se trezește.
Voi sta cu ea în mașină, ca să nu atragă atenția.
Cred că ești un laș.
Stai acolo o clipă.
Știu că toate astea îți par extraordinare.
Și e neobișnuit.
Este neobișnuit.
Dar pentru mine nu e ceva extraordinar să fiu în aceste circumstanțe.
În mod obișnuit, sunt supus controlului
și suspectat de astfel de fărădelegi.
E treaba mea.
Treaba mea mai e și să nu fiu prins și e important să-mi fac treaba.
Am spus că, pentru a preveni Iranul
să obțină arma nucleară, nu mă voi abține de la nimic
și vorbesc serios.
Include toate elementele puterii americane.
- Un efort politic... - Nu vorbește de Marină.
Alice, draga mea, mereu se simte așa.
În acest moment, credeți-mă, guvernul iranian va ști hotărârea noastră.
Îl mai ai pe băiatul-minune?
Despre cine vorbești?
Micul tău Robin.
- Tipul normal care... - Dennis.
- Da? - Da.
Adu-l aici.
Vrei să-l implic?
E deja implicat.
Birdbath. Și el știe.
Ar trebui să-ți spun totul.
Sigur că știe.
- Ce e? - Mama mea.
- Mama ta? - Da.
- Mama ta știe? - Da.
- Cum? - Am sunat-o.
Nu știu de ce, în seara asta.
Vine.
- Unde vine? - Aici.
- Mama ta vine aici? - Da.
Ce naiba?
Trebuie să fii stăpân pe situație.
Începe să scape de sub control, fiule.
Dacă nu ții totul sub control
și nu o faci să revină cu geanta aceea...
Vei încheia asta imediat.
Dacă nu ești stăpân pe situație, cu soția ta aici...
Și copilul, câinele... Doamne!
Mama ta. Jumătate din companie știe.
Asta va trebui să faci
dacă nu poți recupera banii de la ea.
Dacă nu poți
să ții totul sub control,
va trebui să închei.
Cum?
Va trebui să-l ucizi.
Nu-mi vine să cred.
Ce nu-ți vine să crezi?
Fata sticlar.
- Păpușar. - Da, cum zici tu.
Nu a vrut banii?
Nu.
- A vrut doar geanta? - Da.
Eu...
Nu-mi vine să cred.
Asta s-a întâmplat.
Nimeni n-ar face asta.
Cine ar face asta? Nimeni.
Eu știu pe cineva.
Dar a plecat.
Știam că trebuia să-i cer cheile.
N-am vrut s-o jignesc.
Ei bine...
Suntem doar noi doi, puștiule. Și un câine.
Nu vrea să plece.
Bun băiat.
Nu știu. Cred că a fost dresat.
Vine la Paris. Mâine.
La summitul OPEC.
Are un apartament la Paris.
Sună ciudat.
Ce?
Ciudat.
Să omori un tip.
Într-un apartament, de unul singur.
Sună ciudat.
Care e rata de succes? Ce crezi?
Nu știu.
Cinci la sută.
Nu știu.
Planul ăsta depășește.
Ce?
Limita de periculozitate.
Limita de periculozitate?
Da.
Trebuie să te gândești la cum s-o faci.
Începi de mâine.
- Ce să fac? - Sunt 19.000 de arme la Paris.
Ia una.
Fiica ta e în siguranță. Sunt lângă Paris și voi găsi
cea mai apropiată secție de poliție, unde ți-o voi lăsa.
Alo?
Ești bine?
Da.
Cu cine ești?
O doamnă drăguță.
Și...
Și bărbatul trist la costum.
Cine altcineva?
Un bătrân trist la costum.
Dă-mi-o pe doamnă.
Alo?
Fiica mea e la tine?
Da.
Păstreaz-o.
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean oliție, unde ți-o voi lăsa.