Băieții buni beau whisky în Rye
Cântând că asta e ziua în care vor muri
Să vorbim repede, derulează o casetă
și durează 40 de secunde. Cum te-au prins?
Ai mei au ratat.
Da, și ai mei. Situația asta e o meduză, la naiba.
- Ce e? - Situația asta e o meduză.
- Situația noastră? - Da.
Nu te înțeleg.
Sunt din Bembridge, Canalul Mânecii.
Multe meduze. Greu să scapi de ele.
Dacă omori una, cu cangea, cu ce vrei,
se fac două. Se regenerează.
- Ce două? - Două meduze.
Încerci să rezolvi problema
și apar încă două probleme.
Asta e situația de aici.
Scenariul nostru American Pie.
Încercăm să ne ocupăm de fizician și guvernele noastre sunt expuse.
Ești de la Informații? Marea Britanie?
- Da. - Ești din echipa avansată?
Da, am fost arestat la aeroport, la venire.
Au greșit în pașaport. Scria că m-am născut în 1876.
De aceea n-am primit informații
că trăgeam aiurea.
Da, scuze, amice.
De când ești aici?
- În Egipt? Sau în cutie? - În cutie.
De o săptămână.
John.
Da, am auzit. Încerc să-mi amintesc numele meu.
- Spune-mi Spike. - E numele tău?
Nu, acum l-am ales. Pentru că e tare.
Da, e tare.
Vorbim peste vreo trei minute.
Bine, Spike.
Am mers cu Chevroletul la dig Dar digul era uscat
Băieții buni beau whisky în Rye
Cântând că asta e ziua în care vor muri
Alo!
Dl Leslie Claret?
Sunt dl Leslie Claret.
Dle Claret, sunt det. Emile Mills și vă sun să confirm cererea noastră
de a vă interoga cu privire la colegul dv., John Lakeman.
Am programat întâlnirea între dv. și sergentul Poullian
la sosirea dv., diseară.
Da, voi fi acolo.
Câte suduri pe filet ai folosi în acest caz, John?
Aș folosi două.
Îmi place mai mult asiaticul.
Mai puțin Lakeman, care nu va va veni.
PATRIOTUL
TUNURILE PARISULUI
Nici planul meu n-a funcționat.
Planul să-l ajut pe John.
Pe ce se baza?
Monede în șosetă, să leșine.
N-a funcționat?
Am dat-o în bară.
Pe ce se baza planul tău?
Să arunc banii ăia nenorociți în râul ăsta, cum s-o chema.
Alzette.
Să-i arunc în Alzette.
De ce?
Ca John să nu intre cu bicicleta în mașini.
- Ai dat-o în bară? - Da.
Da, și eu am dat-o în bară.
Da, ai spus deja.
Ei bine,
mă duc să-l văd pe John.
Și eu am dat-o în bară.
Primul.
Înjunghiat în coapsă. Am fost la Urgențe.
Probabil de la început e vina mea.
Toată chestia cu mașina.
Toată chestia asta aiurea. Eu.
Nu-ți face asta, omule.
Aici se întâmplă ceva intens.
Totuși, e destul de aiurea.
- Toată chestia? - Da.
Da.
Are nevoie de ajutor.
Nu de cei trei Distrușari.
Eu plec.
AVEȚI UN E-MAIL NOU! ANULAȚI - DESCHIDEȚI
SUNT LA PARIS
TE ROG S-O ADUCI PE MYNA LA ADRESA ASTA:
CAFE MARCEL, QUAI DE JEMMAPAS 90
Vă rugăm să vă puneți centurile.
Începem aterizarea spre Luxemburg.
Vom ateriza în aproximativ 25 de minute.
Leslie.
Tom!
Leslie, nu lucrez pe remorcher.
Știu asta, Tom. O știu bine.
Dar sunt tatăl lui John.
Și de la un tată la altul,
poți trece de semnul cu numele tău, să vii afară, cu mine?
Să ne putem spune ceva despre John.
Leslie, ca de la tată la tată.
POLIȚIA
DOAMNA LESLIE CLARET
Leslie...
Da, Tom?
Ce mai faci, Leslie?
Nu prea bine, Tom.
Nu prea bine.
Îmi pare rău de asta, Leslie.
Am fost împușcat în față, Tom.
Direct în față.
Da.
M-am gândit să discutăm despre asta.
Observi că nu stau la King Gerald.
Pentru că voiam să fiu într-un cartier
de unde pot obține droguri mai ușor.
S-a cazat la Doctor Cortez.
E la cinci minute pe jos.
Leslie, fiul meu nu e inginer.
Leslie, el e...
John e ofițer de informații.
Și a lucrat în acest rol...
Prea mult timp.
S-a luptat singur.
Aproape mereu singur.
Știu că te-ai confruntat cu multe, Leslie.
Dar el are greutăți mai presus de orice ai înfruntat tu.
E devotat și esențial, Leslie.
E un tânăr de treabă.
Și eu am fost...
poate un tată nu prea grozav.
Oricum, el e un fiu mai bun.
Știu asta oricum, Leslie.
Știu asta, Tom.
Știu.
Știu că încerci să reglezi asta.
Tom,
știu.
Îmi fac griji pentru el, Leslie.
El...
are un câine
care nu pleacă de lângă el pentru că știe că suferă
și trebuie să-i cer să continue, deoarece ceea ce face e vital.
Și pot doar să încerc să-l protejez cât de mult pot,
de aceea sunt aici
și sper ca, într-o zi,
cândva în curând, asta se va sfârși, iar el își va reveni.
Și va înțelege.
Și mă poate ierta.
Spui că nu se simte prea bine, Tom?
Nu prea bine, Leslie.
L-am presat, Tom.
Și eu, Leslie.
L-am forțat.
Pot să-l văd, Tom?
Să rezolv asta ca de la bărbat la bărbat.
Nu te grăbi. Sunt pe cale să fac o razie singur.
Continuă să faci zgomot cu cheile alea. E bine.
Băieți de Acțiune, poziția trei.
La ce trebuie să fii cel mai atent?
Să eviți opririle bruște, deoarece...
Oprirea bruscă e cea mai mare grijă a unui remorcher.
De la greutate?
Da. Dacă oprești prea brusc, toată greutatea remorcată...
te va lovi în spate. E o catastrofă.
Până să-ți dai seama, un cargobot
îți intră direct prin punte, până la elice.
Fii atent.
Nu văd bine, chiar și de la distanța asta.
Am fost promovată.
Ce scrie?
Scrie „detectiv”.
Ce înseamnă asta, șoricel, că vei fi mai în siguranță sau mai în pericol?
De asta-ți faci griji?
Sunt tatăl tău. Da.
Acum ai mai multe responsabilități?
Da.
Atunci, bravo!
E marcaj de apă scăzută la un kilometru nord.
Îl cunosc.
La ce distanță trebuie ocolit?
La 800 de metri.
Bun, deci ești bine pe acest curs.
Mulțumesc, căpitane.
Nu înțeleg ce vrei.
Vreau să știu unde e tatăl lui John.
Unde va fi.
Thomas Tavner.
Într-o după-amiază sau o seară.
Nu știu nimic.
Știu că am venit aici să-l văd pe John.
Apoi el a luat-o pe fiica ta. Acum o ai tu.
Acum vreau să plec.
Mama mi-a spus că mă duci la Disneyland, să văd cănuța Chip.
De-abia aștept, Alice.
Cred că trebuie să termin mizeria asta
Mai întâi, trebuie să iau o armă
De la un tip ales la întâmplare
Rahat, pare un tip simpatic
Arma lui probabil e doar într-un sertar
În mica lui băcănie franțuzească
Poate o pot fura
Fără prea mult scandal
Cine știe, poate va fi ușor
Și pot avea o oră liberă Să mă simt ușor
Pentru că urmează chestii grele
Cum ar fi să intru într-o clădire înarmată
Să lupt cu tipi în costume aiurea
Și probabil și cu un câine
Ai crede că pot intra ușor
În băcănia tipului Să trec pe lângă chipsuri
Și să iau arma, apoi să plec
Frumos și ușor
Poate că sunt nebun
Dar ar putea fi ușor
Și în ora dulce de după
Aș putea să beau niște beri cu prietenii
Probabil sunt baruri frumoase cu vin
Pe aici, unde putem să stăm
Și să pălăvrăgim despre vreme
Și poate despre fete
Cu respect
Le-am cerut celor trei prieteni ai mei Să vină să ne întâlnim
Pe aici, deoarece va fi
Al naibii de ușor să iau Arma băcanului cu față inocentă
Doamne, are o față inocentă
Doamne, mizeria aia a fost foarte aiurea
Și sigur n-a fost ușor
La naiba, am putea fi toți arestați aici
În orice secundă
Le spun prietenilor să se comporte
Ca și când totul ar fi bine Și nu s-ar fi întâmplat nimic
Dar sunt destul de sigur
Că nu mai am două degete
De asemenea, și Dennis a pierdut câteva
E în spatele meu și-l aud plângând
Probabil nu mergem la un bar cu vin
Nu-mi plac cântecele despre trenuri
Sunt prea multe, după părerea mea
Dar sper, la naiba, că un tren
Se va opri în gara asta
Și acel tren trebuie să apară rapid
Cam în 15 secunde nenorocite
Nu-mi dau seama care două degete sunt ale mele.
La naiba! Tu știi?
Dennis, liniștește-te.
Mai are cineva un deget?
- Lipsește unul? - Da.
De asemenea... Doare să fii împușcat.
Arată exact la fel. Cum e posibil?
- Suntem doi bărbați. - Trebuie să vorbești încet, omule.
Eu vând tubulaturi mari.
Ce naiba? Vând tubulaturi mari.
Intri în stare de șoc.
- Acum pot să merg la spital? - Nu, ai fost la spital ultima oară.
De aceea suntem toți împușcați.
De ce nu tăceți naibii cu toții?
- Eu... - Nu știu, omule.
Ce-ar fi să găsim un veterinar decăzut din drepturi?
- Nu merg la un medic de pisici francez! - Dennis.
Pisicile nu au degete.
Maimuțele au. Într-un fel.
Bine,
să găsim un medic de maimuțe francez, Edward.
E ora 2:00 dimineața.
Dennis, mi-ai salvat viața. Haide!
Te poți abține. Ai trecut peste.
Medalie pentru curaj.
Ți-aș da o medalie pentru curaj, dacă aș avea o medalie.
Da, McClaren.
Dar trebuie să te liniștești.
Nu vreau să fii arestat. Ești cel mai bun prieten al meu.
Focuri de armă pe strada Corbevoie.
Suspecți răniți. Au fost văzuți mergând la metrou,
în stația Nanterre.
Dennis, acoperă degetele alea.
Pune-ți mâna în pardesiu și nu mă urmări.
Eddie, coboară la stația următoare.
Suspecții din Corbevoie pe trenul 11, se apropie de stația Tammillie.
Spune-i totul.
Sunt un...
consultant al unui departament guvernamental
care strânge informații și implementează procese
plătite și direcționate în afara structurii prescrise.
Nu știu nimic despre sistemele de spațiere Donnelly
sau despre configurațiile sistemului antifisurare.
Sunt dreptaci în viața reală.
Îmi pare rău că ți-am stricat munca.
Și viața ta,
care, cred, că e și ea importantă pentru tine.
Dar sunt obligat uneori să efectuez acțiuni
centrate pe terminarea unei sarcini specifice și critice,
fără să iau în considerare repercusiuni ulterioare,
printre care, îmi pare rău, Leslie,
e și perioada în care am stat împreună
cu tine.
Sunt distrus, fiule.
Și, în mare parte, din cauza ta.
Omule!
- Bună seara! - Bună seara!
Aveți un... Nasul dv., domnule.
Mersi.
L-am folosit prea mult săptămâna asta.
Chiar...
Știi tu.
L-am folosit al naibii de mult.
Ai înțeles.
În privința suspecților din trenul 11, negativ. Nu mergeți la stația Tammillie.
John?
Putem...
Putem face asta cu stânga?
- La naiba! - Ce e?
Trebuie să-ți spun ceva.
- Te vei supăra pe mine. - Ce să-mi spui?
John?
Mi s-au mai luat amprentele.
Ce?
Înainte.
Aveam...
- Ce? - Aveam 14 ani.
Dar erau aceleași degete, deci, trebuie să-ți spun.
- Degetul meu e acolo. - Unde?
Acolo unde a fost împușcat.
La mica băcănie.
- Când ți s-au luat amprentele? - La Denton.
Mi-am cumpărat bere și am condus Mustangul tău.
- La 14 ani? - Da.
Doamne, fiule!
Se putea întâmpla ceva cu mașina.
- Știu. - Era în stare perfectă.
Știu, de aceea nu ți-am spus.
Să știi
că te-am trimis pe toată planeta, știind că lucrurile pe care le atingi
când acționezi în multe zone gri ale legii, fiule,
ale naibii de multe zone gri, nu pot să ducă la tine, fiul meu.
Acum aflu că pot duce.
Trebuie să-mi spuneți așa ceva.
Da, dar îți plăcea mașina aia.
- Era în stare perfectă. - Știu.
Mereu spui asta.
E destul de scârbos.
- Scârbos? - Da.
- De ce? - Nu știu, doar... Este.
La naiba!
Nu putem face asta.
- Ce? - Cantar Walley.
Dacă te pot plasa aici, în acest moment, ca John Tavner,
un angajat al nostru...
Dacă te pot plasa aici... nu putem face asta. La naiba!
Să mergem să-l recuperăm.
- Ce? - Degetul meu.
Îmi pare rău.
- Am dat-o în bară. - Eu am făcut-o.
Trebuie să te ridici acum.
Trebuie să plecăm de aici înainte să se pună mai multe întrebări.
- Acasă? - Nu, plecăm de la spital.
Trebuie să mă ocup de sarcina asta o vreme.
Cealaltă parte încă e aici.
De unde știi?
Uită-te la tine.
Vor să recupereze ce ne-au dat.
Trebuie să găsesc tânărul care i-a dat banii lui Mikham acum câteva săptămâni.
Fiul.
Și să-l ucid.
Lakeman.
Poliția a spus numele Lakeman.
Sunt det. Nan Ntep.
Vă rog să-mi descrieți atacul de la început.
Va fi bine, omule. A venit Carol.
Și?
Ea îți poate reatașa degetele.
- Edward! - Suntem aici.
Bine ai venit!
Tot nu-mi dau seama care sunt ale mele.
Ce se întâmplă?
Despachetează.
- Bine că ești aici. Ca veterinar. - Ca ce?
- Ca veterinar. - De ce?
Pentru că-i poți reatașa degetele.
Ce să fac?
Reatașa degetele lui Dennis.
Nu poate merge la spital.
De ce?
Nu pot spune, dragă. Munca, tata... Nu am voie să...
Am fost amândoi împușcați. Eu am fost zgâriat.
Ne bucurăm că ești aici să-i reatașezi degetele,
în calitate de veterinar.
Cum am mai văzut în filme.
Cum?
Când nu pot merge la spital, un veterinar decăzut îi operează.
Nu sunt decăzută.
Eu sunt.
Poate te ajut eu.
Nu asta e important.
E important pentru că tu aproape că lucrezi pe oameni
și poți lucra pe oameni, nu e mare lucru, poți s-o faci.
Nu pot, Edward. Animalele nu au degete.
- Maimuțele... - Maimuțe? Ce dracu'?
Nu operez maimuțe.
N-am văzut niciodată o maimuță.
- Efram e aici. Te rog. - Bine, scuze.
Îmi spui că ai fost împușcat.
Nu știu ce se întâmplă. Credeam că suntem liberi.
Cât timp mai am?
Să le reatașezi? Înainte să moară?
Probabil trei ore.
De acum sau de când am fost împușcat?
Trebuie să mergi imediat la spital.
- Am făcut asta o dată. - A stricat totul.
Cine ești tu?
- Jack Birdbath. - Desigur.
Poți încerca?
Au trecut deja 20 de minute.
Mi-am pierdut deja soția, am 42 de ani, deci e deja nasol.
Și asta... Poți încerca?
VIABILITATEA REATAȘĂRII DEGETELOR
John.
Da?
Nu știu...
Ce?
Doar... N-am mai fost pe teren.
Nu e pe teren. E un magazin 7-Eleven.
Da.
Nu știu.
Mă simt neobișnuit de agitat.
Ai mai cumpărat vreodată un pachet de țigări?
Da. Fumam înainte să te naști.
Mama ta m-a făcut să mă opresc.
Doar cumperi un pachet de țigări.
Bine.
Intri acolo, la tejghea.
Și eu voi veni în spate.
Da.
Nu știu. Mă simt
neobișnuit de agitat să am un rol aici.
Cum te simți?
Mă doare mâna.
În afară de asta.
Destul de bine.
Bun.
Eu nu mă simt.
Trebuie să treci în fața mea.
De ce?
Tu trebuie să fii primul.
Cum arăta primul tip?
Era alb.
Inele de ceapă.
El e.
El mi-a furat pistolul cel nou.
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean
Redactor Ligia Ramona Curt ean