Är det allt, bara Tall Boys?
Det räcker. Jag gillar Tall Boys.
Vilket är konstigt, eftersom jag är kort.
Vad heter du?
Jag heter Chris.
Jag heter Rick.
Vad gör du idag, Rick?
Tar det lugnt. Slet på jobbet hela veckan.
Du fattar.
Vad jobbar du med?
Jag hittar begravda skatter, Chris.
Glöm det, spring.
Lägg dig ner.
Lägg dig ner. Omedelbart.
Lägg dig ner på golvet, annars skjuter jag dig i foten.
Förstår du vad jag säger?
Lite.
Nåt om min fot.
Förmodligen tänker du skjuta mig i den.
Ja.
Om du inte lägger dig ner.
3 FEBRUARI 2017 - 11:59:40
Kan du säga specifikt vad du fick reda på under denna första tid?
Under de första ögonblicken
när du gick över gränsen du fortsätter nämna?
Det...
Jag antar att en man
kan behöva slå en annan man 17 gånger i ansiktet innan han blir medvetslös.
Vilket motsäger
hur jag tidigare föreställt mig det.
Barnsligt nog föreställde jag mig att en man kunde utföra det.
Felaktigt föreställde jag mig, att det var snabbt eller ögonblickligt.
Och jag insåg att på gott och ont,
under de ögonblicken,
på den platsen,
visade det sig att jag är den sortens person
som räknar slagen.
Och som blir äcklad av dem.
Håll honom.
Fortsätt.
Är du okej?
Herregud.
Min son...
Klarar du dig? Kan du ta dig till tåget?
Gå.
Försiktigt, stanna i hans döda vinkel tills...
Kommer du kunna gå rakt?
En annan sak med att vara på andra sidan gränsen
är att man är hänvisad till sidogatorna.
Bildligen,
bokstavligen,
och det farliga med detta,
är att man stöter på andra där,
säkerligen, ofrånkomligen,
andra som är hänvisade till sidogator.
Han kan ha skjutit mot någon annan.
Är du säker på att det är mitt?
Vad?
Är du säker på att du sätter fast mitt finger på min hand
-och inte Johns? -Du måste sluta prata.
Kommer det funka?
Om det är Johns?
Nej.
-Även om man är bästa vänner? -Ja.
Sluta prata för helvete.
-Förlåt! Jag har fruktansvärt ont. -Håll käften!
Om du vill att en veterinär ska sätta fingrar på din hand, prata inte,
för mina patienter pratar fan inte, för de är katter.
Herregud, jag kan inte göra det här.
Åk till det jävla sjukhuset.
2 00 Återstående livsduglighet för finger
-Hallå? -Mr Tavner?
Ja.
Det här är Brent Paddocks från Riksrevisionen.
Jag har väntat på ert samtal om en övertrassering i en aktbilaga.
Vi behöver fortfarande ta upp det.
Det är också en ny fråga, om en utgift.
-En stol. -En stol?
Ja.
-En stol? -Ja.
-Var det Brent? -Ja, Paddocks.
-Dra åt helvete, Brent. -Ursäkta?
Samtalet spelas in. Jag skulle precis nämna det.
Mr Tavner, vem är John Lakeman?
John Lakeman? Han har tagit emot, möjligen i ett fall,
och bevisligen i ett annat, statliga medel som överskrider det som godkänts.
Och vår korsreferens har upptäckt en statlig fakturering
för en reseräkning för en...
-Såg de dig? -Ja.
-Med vapnet? -Ja.
Skit.
Han var redan ett omöjligt mål. Nu är de förvarnade.
Jag sköt mot någon annan. På andra sidan gatan.
-Vem? -Jag träffade henne inte.
Bilen stod längre ned på gatan.
De kan tro att det var det jag tänkte göra.
Vi kanske är okej.
Vi bör dela på oss.
Åk.
Nej, åk du. Du är skadad.
Jag kan vänta och ta nästa.
Åk.
Åh, min tunga
Motivator
Jag kan inte lätta din börda
Välsignad av ödet och förbannad med söner
Och min förtjusande
Resonator
Ljudet av din darrande röst
Låt tonerna flöda
Till vår sång
Välsignad av ödet och förbannad med söner
Ack, min sömnlösa
En drömlös sångare
Allt viktlöst samlas
Kallar henne mor
Och min bleka försvarare
När skyddar vi henne?
Kommer hon någonsin hem?
För att sjunga vår sång
Välsignad av ödet och förbannad med söner
För att sjunga vår sång
Välsignad av ödet och förbannad med söner
Lystring. Han får aldrig ta ett enda steg ensam.
Uppför er som riktiga Dutch Boys.
En incident inträffade.
Vi kanske måste lämna Paris tidigare än väntat.
Under tiden vill jag ha våra yttre resurser fördubblade.
Placera ytterligare två vapen vid ingången till varje anläggning...
-Ja, chefen. -Gå nu.
Jag förbereder min rapport. Sen kan vi åka.
Nan, du har skadat huvudet. Åk till sjukhuset.
När jag är färdig här.
Du måste undersökas.
Det brådskar inte.
Han stal en pistol.
Sen en skyddsväst och en ljuddämpare.
Och?
Man stjäl inte såna saker för att åka på kryssning.
Han förbereder ett våldsdåd.
Jag måste lämna rapporten direkt. Sjukhuset får vänta.
Lämna rapporten till den nationella säkerhetschefen omedelbart.
Jag behöver inte veta exakt vad som hände dig,
men jag vill att du åker till sjukhuset, John,
oavsett vad som händer i övrigt.
Jag kan inte.
Jag måste göra något annat nu.
Mamma?
Ja.
-Icabod? -Ja.
Ni bör lämna området.
Vi träffas senare.
Mamma?
Vad, raring?
Förlåt.
Jag behöver hjälp.
Vad?
Jag har försökt att göra det här ensam, men jag kan inte.
Jag vill inte dra in dig i det här
men fan, jag behöver hjälp.
-Det är okej. -Vad behöver du göra?
Skjuta någon.
FRÅN: A.ALBANS@POLIZEI.LUX.BRG
Ta Myna till mig nu på morgonen för att lösa den aktuella situationen.
Hur lång tid är det kvar? På sätta tillbaka finger-klockan?
-En och en halv timme. -Skit!
Det är inte mycket.
Vad?
Det är inte mycket tid. För att sätta tillbaka mina fingrar.
Skit! Kom igen!
Skrik inte på mig. Jag sade inte åt dig att greppa ett vapen med handen.
Jag räddade dagen!
Nu är det en ny dag
och jag vill tillbringa den med att sätta tillbaka mina fingrar.
Kom igen!
Var är John?
Han sa att han skulle komma tillbaka.
Jag behöver vägledning.
Jag vet inte om jag får åka till sjukhuset
eller om dessa fingrar är mina eller hans, eller vad fan!
Kom igen!
Jag behöver vägledning! Helvete!
Helvete. Vägledning!
Den utmärkta anledningen till
att jag inte ger min plats till kvinnor i tunnelbanan
är, i korta ordalag, att livet som man är mycket svårare.
Män lever i ständig kamp,
och är dömda att delta i kukmätartävlingar.
Man måste alltid vinna.
Och jag gör alltid det.
Och då menar jag alltid.
Jag håller med dig.
Till hundra procent.
Jag är ofta utmattad efter att ha tillfredsställt kvinnor sexuellt,
så som ingen annan man.
Jag också.
Ja, jag också.
Din uppvisning är mycket övertygande.
Tack.
Hur går det med den där Leslie Claret?
Jag pratade med honom på telefon.
Han är i Paris men går inte med på att förhöras.
Vad har förändrats?
Jag vet inte.
Några framsteg med John Lakeman?
Vi borde kunna gripa honom nu.
Förutsatt att vi hittar honom.
Det skulle visa de där fruntimren
vilka fantastiska män vi är.
Inga framsteg än.
Han verkar ha gått upp i rök.
Mills, fixa ett foto av Lakeman.
Under tiden åker jag till Paris.
Claret dök aldrig upp.
Om killen vill ha en kukmätartävling,
får han en stor överraskning.
Ja, jävlar.
Ja, för fan.
3 FEBRUARI 2017 - 12:03:05
I det här skedet
av den här saken,
måste jag påminna om dessa besluts sammanhang.
Vilket är?
Att en fientlig regim var farligt nära att skaffa en förödande kraft.
Och att dessa beslut togs i sammanhanget...
Det fick helt enkelt inte hända.
Jag kan inte se mycket just nu.
Jag ska skjuta någon nu på morgonen.
Jag vill inte skjuta fel person.
Vem försöker du skjuta?
Ingen speciell.
Du försöker inte skjuta någon speciell?
-Är det... är det en plan? -Ja.
Jag vet att jag inte ska fråga om planen.
Men nu måste jag fråga, för det är en värdelös plan.
Och jag är arg på den som gav dig den.
Det är inte planen. Det är den nya planen.
Efter att andra planer sket sig.
Men jag har varit inblandad i händelser här,
händelser i Paris som berättar en historia, om man sätter ihop dem.
Man kan gissa sig till slutet om man sätter ihop dem.
Jag måste få det att se ut som berättelsen är slut.
-Genom att skjuta en slumpmässig person? -Ja.
Och det låter dig göra vad?
Skjuta en annan person. Senare.
Men jag kan inte se någon nu.
Så jag kan inte välja någon att skjuta, så att säga.
Jag vill välja någon som typ förtjänar det.
Lite.
Nån kille som skäller på sin fru,
på ett sätt som inte är okej,
eller nån kille som sparkar sin hund.
Men jag kan inte se någonting.
Jag tänker inte...
Du kan inte bara skjuta någon, John.
Men det ska jag.
-Det ska du inte. -Jo, det ska jag.
Jag ska bara skada dem. Men jag ska göra det.
Ingen gör något som det du sa.
Jag ser ingen som gör något sådant.
Skit.
Bara två gamla damer,
en kille som går till jobbet,
ett barn som spelar dragspel bredvid sin pappa.
Jag behöver verkligen skjuta någon. Skit!
Jag kan kanske hjälpa till.
-Coolt. -Vi reser ofta till Europa.
-McMillan. -Okej.
De mörkhåriga pojkarna som spelar dragspel i tunnelbanan.
I parkerna här. De är inga vanliga pojkar.
De är dragspelsslavar.
Dragspelsslavar?
De är rumänska slavar, dragspelspojkarna.
De kidnappas från Rumänien, från romska klaner,
av äldre romer, för att spela dragspel här
för turister för växelpengar.
De sover på trånga skitställen
och får några ören i betalning varje månad.
De spelar dessa melodier i 10 år
och tjänar aldrig tillräckligt för att köpa, t.ex, ett vanligt bälte.
Paris dragspelsslavar.
De har hallickar.
Ser du? Där?
-Han är inte hans pappa? -Nej.
Han är en dragspelshallick?
Ja, han har säkert en klan med 100 dragspelspojkar.
Jag lade märke till för några år sedan
att barnens ansikten,
även när de spelade sina glada melodier, var bedrövade,
och själlösa.
De har slavansikten.
För de tvingas tigga. För alltid.
För dragspelshallickar.
Mamma?
Ja.
-Får jag skjuta dragspelshallicken? -Ja.
Vad?
-Jag vill se det där. -Jag också.
Titta härifrån då.
Det vore bäst om ni går.
Vad gör du, Bernice?
Jag är transportminister.
I USA?
-Ja. -Är du regeringsmedlem?
Ja.
Du borde verkligen inte vara här.
Gör han det här vänsterhänt?
Ja, jag tror... för fingrarna.
Påverkar det hur han siktar?
-Nej. -Oj.
-Vad hände? Skit. -Ja.
Sköt han dragspelspojken?
Ja, det gjorde han.
Ja.
Vi måste gå nu.
-Gå. -Ja.
Kan du bekräfta att rapporten
har nått den nationella säkerhetschefen?
Jag har framfört ditt meddelandet.
Pratade du med honom direkt?
Han tar sin dagliga simtur i Saint-Martin-kanalen.
Jag lämnade rapporten på hans kontor.
Jag sa åt dig att prata med honom direkt.
Varför är det så bråttom?
Det är ett Opec-möte i Paris denna vecka.
Han måste underrättas omedelbart.
Det enda sättet jag kan göra det är om jag var i kanalen.
Kör längs Saint-Martin-kanalen.
Det är 20 minuters omväg. Du har huvudskador.
Kör längs Saint-Martin-kanalen, sa jag.
Det är en order.
Skit!
Helvete.
Jag tar en tupplur.
Stäng av.
Visst.
Skit!
Sakta in.
Det är meningen att vi ska köra snabbt.
Stanna.
Ni borde åka direkt till sjukhuset.
Stoppa ambulansen.
Snälla ni.
-Jag har svurit en ed att... -Stoppa ambulansen nu.
Jag kommer inte ihåg någon ed.
Vad?
Jag svor ingen ed.
Uppenbarligen finns det ingen ed, Greg.
Jag försökte bara påpeka hur allvarligt det är
med huvudskador, och risken för ödem i hjärnan.
Ödem kan ge ocklusioner och förorsaka obotliga skador...
Jag vet, Susan. Jag är ambulanssjukvårdare.
Jag vet, jag säger bara...
Det var därför jag hittade på eden.
Jag ville inte skrämma henne, men...
Hon behöver uppsöka läkare omedelbart.
Okej.
Därav eden.
Därav eden, ja.
Monsieur!
Jag är kriminalinspektör Nan Ntep...
Monsieur.
Jag är kriminalinspektör Nan Ntep...
God morgon.
Är ni säkerhetschef Laurent?
Ja, det är jag.
Jag är kriminalinspektör Nan Ntep.
Jag ville uppmärksamma er på en serie händelser under morgonen,
som kan utgöra ett hot mot toppmötet.
Opec?
Ja.
Okej.
För det är en allvarlig sak.
Ja, det är därför jag är här.
Tack, kriminalinspektören. Fortsätt.
Hur tror du den skulle vara?
En ed för ambulanssjukvårdare?
Jag vet inte, Greg. Jag har inte tänkt på det.
Jag hade inte tänkt hitta på en.
Vi skulle kunna ha en.
Ja.
Jag ska hitta på en medan vi kör runt.
Gör det, Greg.
Var är hon? Vilken tid det tar.
Hon måste skynda sig.
Tack.
Kan vi åka nu?
Ja.
Ligg ner. Spänn fast säkerhetsbältet.
Snabba på.
Vapen, väst och ljuddämpare.
Vi är oroliga för att det kan gälla
det kommande Opec-mötet.
Om ni väljer att stanna i Paris för mötet,
så ska ni veta att dessa händelser hänger ihop
och kan tyda på ett överhängande och verkligt hot.
Säker skytt?
Ja.
Du kanske inte är en säker skytt längre?
Du kanske borde sluta skjuta.
Jag vet inte hur det här fungerar,
men jag kan tänka mig, John,
om du skjuter mot någon och missar
kanske denne vänder sig om och skjuter tillbaka.
Mot dig, no bueno.
Kanske är det dags att du slutar skjuta,
det är det jag säger.
John.
Jag var tvungen att skjuta någon idag.
Det var det jag måste göra.
Och jag gjorde det inte.
Jag snuddade bara dragspelspojken. Han kommer inte åka till sjukhuset.
Men då så.
Då så, Peter,
det är hela saken.
Det är inte Milwaukee.
Det är hela saken.
Nån måste åka till sjukhuset.
Jag förstår inte,
om ni vet allt det här om min man, varför arresterar ni honom inte bara?
Han har blivit instruerad
att utföra ett mord i Luxemburg.
Vilket är ett brott i Luxemburg,
och jag måste ta reda på vem hans instruktör är och arrestera honom.
För anstiftan till mord i Luxemburg.
Och jag vet vem hans instruktör är.
Jag kommer inte prata om det.
-Alice? -Vad?
Jag behöver hjälp
att organisera gripandet av honom.
Om du hjälper mig arrestera Johns far,
så arresterar jag inte John.
Vad skulle hända med John?
Myna frågade varför din man är så ledsen,
och då visste jag inte varför.
Men när jag fick reda på vem hans instruktör är visste jag.
Din man är brutal mot alla som stör
utförandet av hans instruktioner.
Och han kan inte sluta göra det,
på grund av sin instruktörs identitet.
Oavsett hur mycket det skadar honom.
Men du kan stoppa det,
om du hjälper till med gripandet av honom.
Vad betyder det?
-Jag vill ha handen. -Handen?
Inte svärdet.
Jag behöver två saker för gripandet.
Jag behöver bevis att Thomas Tavner var i Luxemburg.
-Det får du aldrig. -Jag har det.
Nu behöver jag gripa honom med pengarna.
Pengarna som var motivet till dessa mord.
Ta honom med pengarna som två män dog för.
Jag kan inte göra detta själv.
Alice.
Din man ropar efter nåd, men han har ingen röst.
Se till att Myna gör sin matteläxa,
hon har ingen naturlig talang för matte.
Om man kommer efter i det ämnet är det svårt att komma ikapp.
Agathe.
Varför tog du pengarna?
Svaret kommer vara obehagligt för dig.
Jag bryr mig inte.
Din man har fysiskt angripit flera män och kvinnor
som kommit mellan honom och hans pengar.
Han skulle gå lös på kvinnorna jag jobbar med.
Jag tog pengarna från dem
på grund av din mans extrema brutalitet och aggression.
Jag vill att kvinnorna jag jobbar med inte ska blandas in i slutfasen av
hans och hans instruktörs arrestering och infångande.
Mina kollegor vet inte att jag fortsätter driva det här fallet.
De tror att en annan part är ansvarig.
Det är säkrare,
för dem.
Så jag är ensam.
Jag behöver din hjälp.
Vad i helvete är det för fel på dig?
Du är rädd för honom men lämnar din dotter hos honom.
Han skulle inte skada Myna.
Eller har jag fel?
Han är ännu inte...
Jag kan inte ordet.
Ghoul.
Det är nästan som ett monster.
Men värre än ett monster.
En gast?
En gast.
Han är ännu inte en gast.
Hjälp mig gripa den man som förändrar honom.
Jag har Myna. Var är alla? Ska vi träffas?
Jag vet inte var jag ska vara.
Förlåt.
Vad?
Jag glömde. Det som händer,
med allt som händer.
Det är okej.
Hej.
John.
Det är okej.
Jag är okej.
Vi går till de andra.
Du är ohyfsad.
Jag lyssnar på dig när du har fyllt 18.
Och till och med då kanske jag inte vill tala med dig.
Vad sa han?
Att han bara lyssnar på mig när jag har fyllt 18.
Nationella säkerhetschefens kontor
En polis har blivit nedskjuten...
En lokalpolis?
Ursäkta?
Har en Paris-polis blivit nedskjuten? Jag har inte hört något om det.
Nej, han var på besök från Luxemburg.
Han var på tjänsteresa,
troligtvis sköts han med det vapen som stals tidigt i morse
i 11:e Arrondissementet.
Det verkar också vara samma typ av ljuddämpare som stals i 11:e.
Vapnet och föremålen jag nämnde tidigare användes denna eftermiddag.
I en händelse som inte är relaterad till Opec-mötet.
Jag ser ingen anledning att ställa in Cantar Walleys deltagande på torsdag.
Tack, chefen. anledning att ställa in Cantar Walleys deltagande på torsdag.