Hon blir gladare med särskolebarnen.
Hur vet du det?
Eftersom hon är ett särskolebarn.
Hon kan bara inte prata, Philippe. Det är inte samma sak.
Hon är en utmaning som skolan klarar bättre än vi.
Och namnet på skolan...
Vad?
Madame Walrafens skola för barn med speciella behov och problem.
Och?
Vadå?
Vi skickar vår dotter som inte kan prata till en skola där hälften av flickorna
sticker folk med pennor?
Problembarn?
De håller dem åtskilda. Särskolebarnen och problembarnen.
Förutom på rasterna.
Jag hörde att hon inte kan prata.
Hon har selektiv mutism. Hon kan ge ifrån sig ljud ibland.
Som när då?
Hon kan skrika till exempel, om hon blir mycket orolig.
Coolt. Vi gör henne mycket orolig och ser om hon skriker.
Ja, det blir coolt.
Vill du leka Nåd?
Jag vet inte hur man gör.
Vi håller i händerna.
Sen försöker vi vrida och böja varandras händer
tills en ger upp genom att säga nåd.
Nej tack.
Säg nåd. Säg nåd.
Nåd.
Nåd?
Släpp, din fitta.
Kan du skrika?
När?
I vilka situationer?
Kan du det ordet?
Så när?
De kunde inte tvinga dig... inte ens med den dumma leken. Du är tuff.
Jag är i den dumma skolan. Men jag är inte dum, jag har bara en dum pappa.
Jag fattar.
Jag är i den elaka skolan. Men jag är inte elak.
Mamma bryr sig bara inte om mig.
SOPHIE.
Agathe.
0 46 Återstående livsduglighet för finger
Bryr sig någon om den jävligt viktiga
tidsramen för att sy fast ett kapat finger som vi har här?
För i helvete!
Jag bryr mig inte om John inte är tillbaka med det sista fingret som kan vara mitt.
Jag åker till sjukhuset, och jag ska sätta tillbaka de jävla fingrarna
oavsett om de är mina!
Tom sa att du inte kan åka till sjukhuset.
Tom är inte min pappa.
Min pappa äger bara två Arbys.
-Vad gör han? -Försöker åka till sjukhuset.
Du kan inte, Dennis. Du gjorde redan det, eller hur?
Tidigare?
Ja, när John knivskar mig.
Och allt detta är resultatet.
Så du måste följa...
De är mina jävla fingrar!
-Hej, Tom. -Dennis...
Skit.
Ska alla dessa människor vara här?
Nej.
Men det är okej.
De är mina vänner.
Jag är Johns mamma.
Jag vet inte vad fan som händer här
men du och du ska åka till sjukhuset.
De kan inte, Bernice.
De kan. Och de ska.
Coolt, för vi har mindre än en timme nu.
Vilka är alla?
Jag är Johns man.
Nej, det är du inte.
Jag är fortfarande gift med Alice.
Jag är Johns bästa vän, Dennis.
Jag blev också skjuten. I axeln.
-Bara lite. -Eddie, herregud!
Men ännu coolare är att det här är min son Efram.
Det där är Carol. Hon är fantastisk, hon är veterinär.
Hon kan inte sy fast fingrar, men är en bra veterinär,
dansare och mamma.
Och det här är min mamma.
-Har du fingrarna? -Ja, i fickan.
Dennis har ett, men jag har det andra.
Då åker vi.
De kan inte.
Det är din sons fingrar. Och hans väns.
-Bästa. -Vad?
Vi är bästa vänner.
Du har sagt det för många gånger. Det är konstigt.
Nu åker vi.
Som du vill, Bernice.
Det är inte vad jag vill, Tom.
Det är hur man sätter tillbaka fingrarna på din sons jävla hand.
Ingen lyssnar på mig.
Vad vet jag? Jag är bara chef för underrättelsetjänsten.
Okej. Helvete.
Min kära mamma fick mig att sätta tillbaka två fingrar
Min pappa går med på det, han fegar för han är rädd för henne
Jag vill inte ha en monsterhand. Men han har rätt om dem
som förföljer mig
Och när mitt falska namn spårats har jag mitt långfinger kvar
Men jag vet att jag kommer få fler manetproblem
Jag måste börja på en godnattsaga
Fokusera så jag inte avslöjar nåt hemligt under narkosen
Det är en teknik vi använder
Men jag kommer nog inte minnas nåt för jag är helt slutkörd
Lilla Jack Horner satt i hörnet
Och spindeln gjorde nåt med hans tumme
och inga jävlar kunde sätta ihop honom igen
Jag tror ett fat gjorde nåt med en sked
För hur många kvinnor reste du dig inte?
På tunnelbanan idag?
Ja.
Tre.
Fyra.
Stroughs.
Han är i Paris.
Lakeman?
Ja, John Lakeman.
Han är i Paris.
Lakeman?
-Ja. -John Lakeman?
Ja.
Coolt. Det är Sophie också.
Hur visste hon?
Du vet Sophie, hon är smart.
Hon släppte inte kongressledamoten ur sikte.
Du hade rätt. Lakeman är med den underliga kongressledamoten.
Lakeman är i Paris.
Han är i Paris.
Det var mumu, kuckeliku och plingeliplång
Murmeldjuren log milt Stämde upp i sång
Tick, tack, höstack Pang, pang, apskaften vevar på
Svart får mitt på ljusa dagen
Gamle Mackie hade svårt att gå Tappade bonnläppen
Föll och spräckte fårskallen
Men vad fan? Än sen?
Jag vet inte? Vadå?
Vad?
Skit.
James?
Kom in, det blir kallt.
James?
Maneter.
James, glöm maneterna.
Jag måste hålla koll på maneterna.
Varför James?
Det kan jag inte säga.
Älskling, snälla...
Jag kommer in när alla maneter har räknats.
De kommer upp med tidvattnet. Du kan inte räkna alla.
Jag kommer in sen.
Efter du har spårat alla maneter?
Ja.
Alla?
Ja.
Jag har aldrig sett så många.
Vad, älskling?
De bara fortsätter komma.
Hej.
Ser du något?
Nej.
Ser du några former?
Nej.
Ser du något ljus?
Nej.
Skuggor?
Nej.
Ingenting?
Kan du inte se någonting?
Ingenting.
Hej.
Vi kan gå.
Okej.
Varför är du i trapphuset?
Jag försöker hålla en låg profil.
Med allt ståhej som händer.
Jag var på väg till ditt rum.
Varför är du i trapphuset?
Jag vet inte.
Du vet inte.
Egentligen inte.
Jag ville bara lämna rummet.
Jag gick bara hit.
Är du hungrig?
Nej, det är bra.
Lakeman skrivs ut. Om en timme.
-Vi hann, John. -Ja.
Hur är det? Med er båda?
Medicinen slutar snart verka.
Jag tror vi ska hämta ut ett recept.
Vi ska nog bara åka tillbaka till rummet, komma bort från gatorna.
Ja.
Hej.
Förlåt.
-Svimmade jag? -Ja.
-Av smärta? -Jag vet inte, men...
Förlåt. Det är en ny känsla.
En nyförenade ben-smärtkänsla.
Vi hämtar ut medicinen.
Kan inte.
Kan inte vad?
Hämta smärtstillande. De är till Lakeman.
Jaha.
-De är dig på spåren nu. -Ja.
-Lakeman är spårad. -Ja.
På grund av din mamma.
Och för att hela den här planen är körd.
-Och din mamma. -Okej.
Så du har inte ont?
Jag är okej.
Den andra killen svimmade.
Okej.
Men du säger att du är okej?
För du känner förmodligen samma sak.
De gjorde samma sak på dig.
Hur är det?
Ganska bra.
Hämta den smärtstillande medicinen.
Gå.
Och hur fick du reda på att John Lakeman var i Paris? Då?
Jag antar...
På grund av smärta.
Jag gissade att
med min erfarenhet av ökande våld
och den smärta det skapar,
och eftersom John Lakeman lades in på sjukhus i Paris
via en akutmottagning,
och låg kvar i mer än 16 timmar,
så gissade jag att han hade ont.
I Paris.
Och troligen var upptagen av det.
Det var min gissning.
Så du träffade på honom på ett apotek i Paris?
Målet?
Det var hans misstag.
Nej, jag vet inte... misstag?
Han hämtade bara smärtstillande. Det är okej.
Han är en grabb. Han är inte John Wayne.
Jag trodde han skulle göra det, och det gjorde han.
Det var där vi plockade upp honom.
Det är okej.
Många veterinärer skulle ha misslyckats med fingergrejen.
Jag bryr mig inte om det.
Du blev nästan dödad.
Jag vill inte...
Jag vill inte att du ska hålla på med det du gör.
Vara kongressledamot?
Nej, det är okej.
Det är äckligt, men jag är inte rädd för det.
Jag menar, hjälpa din pappa.
Jag hjälper inte min pappa, utan John.
Du är sexig när du opererar.
Tack.
Tycker du det är sexigt att jag blev skjuten?
-Lite grann? -Nej.
Lite?
Lite, kanske.
Cantar Walley åker om tre dagar.
Allt är rätt lugnt nu.
Så vi tar några dagar ledigt. Vilar upp oss.
Okej?
Hej.
Gregory Gordon. Personalavdelningen.
Tom.
Vi träffades på andjakten.
-Vad gör du i vår... -Leslie kallade mig.
Hit, från Luxemburg.
För att styra upp nästkommande Denon-presentation.
Och...
Och?
Han nämnde att John också kan behöva en del uppstyrning.
Leslie nämnde det.
Hej.
Hej, min son.
Leslie Claret.
Trevligt att träffas.
Hej! Jag är Valerie.
Vem har vi här?
Hej, jag är din farfar.
Vad tycker du om det?
-Herregud. -Fan.
Vi gillade visst den här. Tidigare.
Så när blev ni välsignade
med denna vackra lilla flicka?
Han är en pojke.
Ja.
Det är håret.
Förlåt.
Behöver nog klippa sig.
-Vi bestämmer det. Tack. -Självklart.
Jag nämner bara att pojken behöver klippa sig.
-För han ser ut som en tjej. -Säg inte det.
-Vad? -Vet du vad?
Det här var en dålig idé.
-Får jag prata med dig? -Det börjar bli sent, pappa.
Vad är det som är fel?
Vi pratar i köket ett tag.
Jag ska klippa dig
med den här köttkniven.
Är det ok?
Han är förmodligen nervös.
Han tog nog ett glas vin innan.
Han tog nog kokain.
-Och 10 glas vin. -Det är konstigt för alla.
Snälla.
Den kallas Dutch Boy.
En riktig klassiker.
Herregud.
-Vad? -Sluta.
Klipper du hans jävla hår?
Vi har kul här.
Du är packad.
Det är sent, pappa. Dags att gå.
-Jag kom precis. -Det är dags att gå.
Vi hade en trevlig stund här.
Jag brukade klippa dig ibland.
Vi kunde uppdatera oss
och spara några kronor.
Har du sovit mer? På sistone?
Nej.
Och korttricken?
Ja... nej.
Ja, nej, vad? Är de avstressande...
Nej. Jag slutade med dem.
Okej.
Äter du
nyttiga små mellanmål på dagarna?
Nej.
Äter du några måltider?
Nej.
Nej...
Ibland, antar jag.
De gav mig lite äppelmos.
På sjukhuset.
En liten låda med äppelmos.
Men jag åt den inte.
Det räknas inte som en måltid.
Okej.
John, jag är orolig.
Okej.
-Hur mycket sover du. -Inget.
Försakelse och påfrestning, samt fördröjd återhämtning
som perioder av social trivsel eller sömn,
skapar ohållbara psykologiska landskap.
Vi har vissa behov.
Som sömn.
Och mer än så faktiskt, upptäckte vi.
Jag förstår att det låter konstigt.
Men det är på riktigt.
Vad är?
Drömbrist.
Drömbrist?
Vi behöver sömn delvis för att drömma.
För att få utlopp för, eller viss...
Frihet från att följa lagarna i det vakna livet,
kraven i det vakna livet.
Vi behöver drömma, John.
Om du förnekar dig drömmar för längre,
och fortsätter i samma läge,
så kan du förlora verklighetsuppfattningen.
För att ta en paus...
Från bördan
eller tyngden av verkligheten.
Det kan hända.
Oemotståndligen.
Så vi går till botten med vad som håller dig vaken om nätterna.
Vad är det värsta du någonsin gjort?
Jag?
Sommarterminen.
Student. Syracuse.
Jag.
Brad Conrack.
Tad Pondich.
Springnota.
Applebees.
Vad är det värsta nu någonsin gjort?
Jag sköt en manlig hotellstädare.
Vad?
Jag sköt en manlig hotellstädare i huvudet.
Gregory, får jag prata med dig?
Så nu har vi kommit till dagen när du konfronterade Lakeman,
senare på dagen.
Vad var detta för konfrontation?
Den dagen i Paris?
Jag kan säga, och ursäkta
min Milwaukee slang,
Paris var urkukat.
John har en telefon.
En extra telefon han alltid har.
Ja.
Han sa till mig en gång
att om du vill avbryta,
ring honom på den.
Han måste alltid ha den på sig, för du kan ringa.
Då kan han bara vända och gå.
Det stämmer.
Jag undrar bara...
Ja?
Varför har du inte använt den än?
Jag ska gifta mig.
Jag ska gifta mig. Så...
Carol ville alltid gifta sig i Paris.
Och vi är i Paris,
jag blev skjuten och det fick mig att inse
att om jag dog skulle Efram och Carol gråta...
Men om jag var hans riktiga pappa, vilket jag är, och hennes riktiga make,
då skulle de gråta mer, eller hur?
Förmodligen. Ja.
Då är det vad det handlar om.
Hur mycket du kan få någon att gråta när du dör.
Dina små talesätt blir allt bättre.
Tack.
Och sen sa hon, får jag sova i ditt slott?
Tom.
Jag bad dig att ge John lite vila.
En ledig dag eller nåt.
Du sade nej.
Han behöver vila.
Frågar du eller talar om det för mig, Alice?
Jag säger att du ska visa att du bryr dig om din son.
Jag gav honom några dagar ledigt.
Jag funderar på att sluta.
Sluta med vad?
Vara kongressledamot.
Vad ska du göra istället?
Hitta nedgrävda skatter.
-Coolt. -Ja, det är coolt.
Och jag tror det kommer kännas bra.
Att sluta med något jag egentligen inte...
Inte gör helhjärtat.
Jag tror hon försöker fånga pappa.
Hon skulle ha hämtat Myna redan.
Något är på gång.
Varför har hon inte hämtat henne?
Det är stört.
Ja, det är stört.
Så...
Best man?
-Din? -Ja.
Ja, för fan!
Eddie ska gifta sig.
-Det är inte sant. -Ja.
Coolt, coola Rick.
Kan vi prata om svensexan?
Ja.
Vi gifter oss i morgon, så den bör vara idag.
Jag vill se Dennis packad.
Och Icabod. Och Gordon...
Vi kan begrava John Lakeman också.
-Varför? -Jag kan inte vara honom längre.
Mamma fick mig att sätta tillbaka fingrarna som honom
och folk letar efter honom. Så han måste försvinna nu.
Han måste försvinna.
Jag har ledigt idag.
Jag hörde det.
Så kan vi dra igång festen nu?
Klockan är 11:00.
Jag vet.
Vi gör det.
-Ska du dricka? -Förmodligen.
Det är en svensexa. Och jag är ledig.
Du tar smärtstillande, så var försiktig.
Du följer med oss.
-Ska jag? -Ja.
Jag antar att Carol också följer med?
Eftersom...
Jag antar det.
Mannen från Luxemburg...
Ja.
Den unga mannen vi tog pengarna från i Luxemburg.
John Lakeman.
Ja.
Han är i Paris.
Hur vet du det?
Han lades in på sjukhus.
Här.
I Paris.
Han är här.
Vi åker.
Förbered för att åka med Cantar Walley från Paris 01:00. riktiga make,