Вона буде щасливіша з дітьми з корекційної групи.
Звідки ти це знаєш?
Бо вона така.
Вона просто не може говорити, Філіпе. Це не те саме.
Школа краще обладнана для проблем, які вона створює.
До того ж назва школи…
Що?
Середовище мадам Вальрафен для дітей з інвалідністю та злочинців.
І що?
Отже, добре.
Тож ми відправляємо дочку, яка не говорить, до школи, де половина дівчат
можуть людину олівцем убити?
Проблеми з поведінкою?
Вони тримають їх окремо. Тупих дівчат і проблемних.
За винятком перерви.
Я чула, вона не може говорити.
У неї селективний мутизм, тобто вона може видавати звуки, але лише іноді.
Наприклад, коли?
Вона може, наприклад, кричати. Коли схвильована.
Круто. Давай розхвилюємо її і подивимось, чи закричить.
Так, це буде круто.
Хочеш зіграти в «помилуй»?
Я не знаю.
Беремося за руки.
Тоді, граючись, крутимо й згинаємо руки,
поки хтось із нас не здасться. Сказавши «помилуй».
Ні, дякую.
Скажи «помилуй». Скажи «помилуй».
Помилуй.
Помилувати?
Відчепися, дурепо.
Ти вмієш кричати?
Коли?
За яких обставин?
Знаєш це слово?
То коли?
Ну, не змогли вони тебе змусити… Навіть у цій дурній грі. Ти сильна.
Я В ШКОЛІ ДЛЯ ДУРНИХ, АЛЕ Я НЕ ДУРНА. У МЕНЕ ПРОСТО ПОГАНИЙ ТАТО.
Ну, я розумію.
Я в школі для поганих. Але я не погана.
Моя мама просто не дбає про мене.
СОФІ.
Аґата.
ПАТРІОТ
АРМІЯ НЕЗНАЙОМЦІВ
0 46 РЕПЛАНТАЦІЯ ПАЛЬЦЯ
Когось обходить дохріна важливий
часовий проміжок відновлення відірваного пальця?
От чорт!
Байдуже, що Джон не повернувся з останнім пальцем.
Я йду в лікарню і збираюся повернути ці довбані пальці,
хай навіть вони не мої!
Том заборонив.
Том не мій тато.
Тато володіє двома «Арбі».
-Що робить? -Хоче до лікарні потрапити.
Денісе, ти не можеш. Ти вже так робив, правда?
Раніше?
Так. Коли Джон мене ножем ударив.
Усе це результат, чи не так? Усе це.
Боюсь, доведеться дотримуватися…
Це мої довбані пальці! Пане!
-Привіт, Томе. -Денісе…
Трясця.
Усі ці люди мають бути тут?
Ні.
Але не страшно.
То мої друзі.
Ну, я мама Джона.
Я не знаю, що, в біса, тут відбувається,
але ти і ти підете до лікарні.
Їм не можна, Берніс.
Можна. І вони підуть.
Круто, бо у нас уже менше години. О господи.
Хто всі ці люди?
Я чоловік Джона?
Ні, це не так.
-Ні. -Я все ще одружений із Еліс.
Я найкращий друг Джона, Деніс.
Мене теж підстрелили. У плече.
-Лише трохи. -Едді! Боже мій!
Але що крутіше за це? Це мій син Ефрам.
І це Керол, вона неймовірна. Ветеринарка.
Не поверне пальці, але чудова ветеринарка
і танцівниця, і мама.
А це моя мама.
-Ти маєш ті пальці? -Так, у кишені.
Один із них у Деніса, але в мене є інший.
Гаразд, тоді ходімо.
Їм не можна.
Це пальці твого сина. І його друга.
-Найкращого. -Що?
Ми найкращі друзі.
Гаразд, ти сказав це забагато разів. Це дивно.
Ходімо.
Добре. Хай буде по-твоєму, Берніс.
Це не мій спосіб, Томе.
Це спосіб повернути пальці на кляту руку твого сина.
Мене ніхто ніколи не слухає.
Що я знаю? Я просто директор розвідки.
Добре. Бляха.
Моя мила мама змусила мене Повернути два пальці
Мій тато дозволяючи це, засцяв Тому що він трохи боїться її
Чуваче, я не хочу мати руку як у монстра Але він має рацію щодо людей
Хто стежить за мною
І коли моє фальшиве ім'я в полі зору У мене все одно буде середній палець
Але я знаю, що в мене буде Додаткова медузна проблема
Я маю почати роботу з дитячим віршиком
Зосередити увагу, щоб я не розкривав Таємну інформацію під наркозом
Це техніка, яку ми використовуємо
Але я, мабуть, нічого не зможу Згадати, бо я виснажений
Маленький Джек Горнер сидів у кутку
І павук щось навів великим пальцем
І всі виродки не змогли його зібрати
Гадаю, що страва щось зробила з ложкою
Скільком жінкам ти не поступився місцем?
Сьогодні в метро?
Ага.
Трьом.
Чотирьом.
Агов, Строґсе.
Він у Парижі.
Лейкман?
Так, Джон Лейкман.
Він у Парижі.
Лейкман?
-Так. -Джон Лейкман?
Так.
Круто. Софі теж.
Звідки вона дізналася?
Це ж Софі, вона розумна.
Вона просто продовжувала слідувати за дивним конгресменом.
Ви мали рацію. Це Лейкман з дивним конгресменом.
Лейкман у Парижі.
Він у Парижі.
З му-му тут Стук-стук перешийок
Якби ховрах міг дістати Трохи довбаного дерева
Хікері дікорі дідл дідл Бувай, мавпо
Чорна вівця посередині
Старий Макдональд впав І розбив свою фермерську голову
І побив шкаралупу
Що за чортівня?
Я не знаю Що?
Бляха
Джеймсе!
Джеймсе, агов!
Ходімо, стає холодно.
Джеймсе!
Медуза.
Джеймсе, забудь про медуз.
Я маю стежити за медузами.
Чому, Джеймсе?
Я не можу сказати.
Любий, будь ласка…
Прийду після того, як порахую всіх медуз.
Джеймсе, вони підіймаються до гирла. Всіх не злічиш.
Я прийду потім.
Після того, як відстежиш усіх медуз?
Так.
Усіх їх?
Так.
Я ніколи не бачив стільки.
Що, милий?
Вони все прибувають.
Привіт.
Можете розібрати?
…Ні.
Ви бачите форми?
…Ні.
Ви можете розрізнити світло?
…Ні.
Тіні?
…Ні.
Нічого?
Взагалі нічого не бачите?
Нічого.
Привіт.
Здоров.
Можемо йти.
Гаразд.
Чому ти на сходах?
Я просто намагаюся бути непомітним.
Хоч усе й іде шкереберть.
Йшов до твоєї палати.
Чому ти на сходах?
Не знаю.
Ти не знаєш?
Не дуже.
Я хотів вийти з кімнати.
Просто прийшов сюди.
Ти голодна, мишко?
Ні, я в нормі.
ОРАНЖЕВИЙ ПРИПИС МІЖНАРОДНЕ БЮРО ІНТЕРПОЛУ — ФРАНЦІЯ
ВІСКОНСИН ЛЕЙКМАН — ДЖОН
Лейкмана звільняють. За годину.
-Ми перегнали годинник, Джоне. -Так.
Як почуваєтеся? Ви обоє?
Знеболювальне вже не діє.
Мабуть, треба взяти рецепт.
Нам варто до кімнати вернутися. Піти з вулиці.
Ага.
Агов.
Вибач.
-Я щойно зомлів? -Ага.
-Від болю? -Я не знаю чому, але…
Вибач. Це нове відчуття.
Це відчуття болю в новій кістці.
Ходімо за ліками.
Не можна.
Не можна що?
Брати знеболювальне. Це для Лейкмана.
Ага.
-Ти тепер під наглядом. -Так.
-Лейкман під наглядом. -Ага.
-Через твою матір. -Ну,
також тому, що весь план обламався, але…
Так.
-Також через твою маму. -Добре.
Отже, тобі не боляче?
Я в нормі.
Інший хлопець зомлів.
Ага.
Тож, кажеш, що ти в нормі?
Тому що ти, мабуть, відчуваєш те ж саме.
У тебе було те ж саме.
Як ти?
Доволі добре.
Піди візьми знеболювальне.
Давай.
Добре.
ПАСПОРТ СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ АМЕРИКИ
А як дізналися, що Лейкман був у Парижі? В той момент?
Гадаю, через…
Біль.
Мій здогад був
через мою власну історію з розширеним насиллям
і пов'язаним болем,
і через те, що Джон Лейкман потрапив до лікарні в Парижі
через травмпункт
і утримувався більше 16 годин,
мабуть, йому було боляче.
У Парижі.
Він, напевно, оточений болем.
Таке було припущення.
Отже, ви вперше з ним зіткнулися того ранку в аптеці в Парижі.
З об'єктом.
Це була його помилка.
Не знаю… Помилка?
03 ЛЮТОГО 2017 Р.
Він просто підбирав знеболювальне. Нічого страшного.
Він дитина. Він не Джон Вейн.
Він міг це зробити і зробив.
І саме там ми взяли його слід. Ага.
Агов, усе гаразд.
Я певен, багато ветеринарів зазнали би невдачі з пальцями.
Мене це не хвилює.
Тебе ледь не вбили.
Я не хочу…
Я не хочу, щоб ти робив те, що робиш.
Не був конгресменом?
Ні, це нормально. Я про те,
що це трохи огидно, але я цього не боюся.
Типу, допомагати твоєму татові.
Я допомагаю Джону, а не своєму татові.
Ти крута, коли ти на операції.
Дякую.
Ти думаєш, це круто, що мене підстрелили?
-Трохи? -Ні.
Трішки?
Трішки, мабуть.
Кентар Веллі від'їжджає через три дні.
Наразі все досить спокійно.
Отже, візьмемо кілька вихідних. Поки відпочивайте.
Так?
Привіт.
Ґреґорі Ґордон. Кадри.
Том.
Так, ми разом полювали на качок.
-Що ви робите в… -Леслі покликав мене.
Сюди з Люксембургу.
Щоб підтримати нашу презентацію «Денон», що от-от відбудеться.
І…
І?
Він згадав, що Джону може знадобитися підкріплення. Також.
Леслі згадав про це.
Привіт.
Привіт, синку.
Леслі Кларет.
Мені дуже приємно познайомитися з вами.
Привіт! Я Валері.
Ну.
Що скажеш?
Агов, друже, я твій дідусь.
Що ти про це думаєш?
-Боже мій -Трясця.
Гаразд, гадаю, цю ми вже якось пили. Раніше.
Отже, коли ви були благословенні
цією прекрасною дівчинкою?
Це хлопчик.
Ага.
Річ у волоссі.
Вибач.
Напевно, потрібна стрижка.
-Ми це самі вирішимо. Дякуємо. -Звичайно, звичайно.
Я просто вказую, що хлопчика варто підстригти.
-Бо він схожий на дівчину. -Не кажи так.
-Що? -Знаєш що?
Це була погана ідея.
-Чи можу я з тобою поговорити? -Уже пізно, тату.
Що не так, синку?
Агов, давай просто поговоримо на кухні секунду.
Я тебе підстрижу
цим ножем для стейка.
Круто, га?
Агов. Він, мабуть, нервує.
Певно, вже випив вина.
Ймовірно, кокаїн.
-І десять келихів вина. -Ну ж бо. Усім незручно.
Будь ласка.
Це нідерландський хлопчик.
Справжня класика.
Боже мій.
-Що? -Стоп.
Ти що, стрижеш довбане волосся?
Ми добре проводимо час.
Ти, трясця, п'яний.
Уже пізно, тату. Час іти.
-Я щойно прийшов. -Час іти.
У нас тут був гарний момент.
Я іноді й тобі волосся стриг.
Це дало би шанс поспілкуватися
й заощадили долар.
Ти спиш? Останнім часом?
Не дуже, ні.
А карткові фокуси?
Ага… Ні.
Ага, ні, що? Вони ж для зняття стресу…
Ні, я перестав їх робити.
Отак.
Чи ти
їси невеликі поживні закуски впродовж дня?
Ні.
Ти їси їжу?
Ні.
Ні…
Іноді, гадаю.
Мені дали трохи яблучного пюре.
У лікарні.
Маленька коробка яблучного пюре.
Але я його не їв.
Гаразд, це не рахується.
Добре.
Джоне, я стурбований.
Добре.
-Скільки ти спиш, Джоне? -Ніскільки.
Безсоння й напруга разом із уповільненим відновленням,
тобто періодами соціального комфорту або сну,
створює нежиттєздатні психологічні ландшафти.
Нам дещо потрібне.
Наприклад, сон.
І поза цим, власне. Ми виявили.
Це звучить дивно, я це розумію.
Але це насправді буває.
Що саме?
Нестача сновидінь.
Нестача сновидінь?
Частково нам потрібен сон, бо нам потрібні сни. Здається.
Щоб отримати полегшення або щось…
Мабуть, відпущення від дотримання законів життя наяву,
вимог життя наяву.
Нам треба бачити сни, Джоне.
І якщо ти відмовляєш собі у своїх снах занадто довго
і продовжуєш рухатися у тому ж стані,
ти можеш бути змушений втратити відчуття реальності.
Для перерви…
Від обтяження
чи ваги реальності.
Це може статися.
Непереборно.
Отже, дійдемо до суті того, що не дає тобі спати вночі.
Агов, що найгірше ти коли-небудь робив?
Я?
Літня сесія.
Бакалавр. Сірак'юз.
Я.
Бред Конрак.
Тад Пондіч.
Їли й не платили.
«Еплбі».
Що найгірше ти робив?
Я застрелив чоловіка-покоївку в готелі.
Що?
Застрелив чоловіка-покоївку в голову.
Ґреґорі, можна поговорити з тобою хвилинку, будь ласка?
03 ЛЮТОГО 2017 Р.
Отже, ми дійшли до дня, коли ви таки зіткнулися з Лейкманом,
пізніше цього дня.
Яким був характер цього протистояння?
Цей день у Парижі?
Я можу вам сказати, і вибачте мені
мій вуличний сленг Мілвокі,
Париж обламався.
Отже, у Джона є телефон.
Додатковий телефон, який у нього є завжди.
Ага.
Він якось сказав:
якщо ти хочеш щось скасувати,
ти йому на нього зателефонуєш.
І він завжди має тримати його поруч і ввімкненим, бо ти можеш подзвонити.
Може просто розвернутися й піти.
Це правда.
Мені просто цікаво…
Ну?
Чому ти ще не використав його?
Ага…
Так, то я одружуюсь.
Тож, значить, я одружуюсь. Тому…
Керол хотіла одружитися в Парижі.
А ми в Парижі,
і мене підстрелили, і я задумався:
якби я помер, Ефрам плакав би, а Керол…
Але якби я справді був його батьком, а я є ним, і її чоловіком,
то вони б плакали сильніше, га?
Мабуть. Так.
Тоді ось у чому справа, чи не так?
Як голоситимуть, коли помреш?
Твої афоризми кращають, чуваче.
Дякую.
А потім сказала: «Можна поспати у вашому замку?»
Томе.
Я просила тебе деякий час тому дати Джону трохи відпочити.
Вихідний чи що.
Ти сказав «ні».
Кажу тобі зараз: йому потрібен відпочинок.
Ти просиш мене чи вказуєш мені, Еліс?
Я прошу показати, що тобі не байдуже на сина.
Я дав йому кілька вихідних.
Також я думаю про звільнення.
Від чого?
Роботи конгресмена.
Що ти робитимеш натомість?
Шукатиму скарби.
-Круто. -Так, це круто.
І думаю, буде дуже добре.
Кинути щось робити, що я насправді не…
Не всім серцем, розумієш?
Думаю, вона намагається зловити тата.
Вона вже мала прийти за Міною.
Щось відбувається.
Чому вона не прийшла по неї? Це хріново.
Це хріново, знаєш?
Ага, хріново.
Тож…
Дружба?
-Дружба? -Ага.
-Для тебе? -Ага.
Так, трясця!
Агов, Едді одружується.
-Та ну. -Ага.
Так.
Крутий хід, Крутелику Ріку.
Обговоримо парубочий вечір?
Так.
Ми одружуємося завтра. Тож це має бути сьогодні.
Побачимо п'яного Деніса.
Так. Та Ікабода. І Ґордона…
І ми можемо поховати Джона Лейкмана.
-Чому? -Я більше не можу бути ним.
Мама змусила мене повернути пальці від його імені,
і люди його шукають. Тому він має зникнути зараз.
Він має піти.
У мене вихідний.
Я чула.
Отже, ми можемо розпочати вечірку?
Зараз 11:00 ранку.
Так, я знаю.
Давай зробимо це.
-Ти будеш пити? -Мабуть.
Це ж парубоцька вечірка. І в мене вихідний.
Ти приймаєш знеболювальне, тож будь обережний.
Ти йдеш з нами.
-Так? -Ага.
Тож, гадаю, Керол теж з нами піде?
Тому що…
Гадаю, так.
ПАРИЖ
Чоловік із Люксембурга…
Так.
У якого ми взяли гроші в Люксембурзі.
Джон Лейкман.
Так.
Він у Парижі.
Звідки ти знаєш?
Його поклали до лікарні.
Тут.
У Парижі.
Він тут.
Ми їдемо.
Приготуйтеся до відправлення з Кентаром Веллі з Парижа о 01:00.
Творчий керівник Марія Цехмейструк аром Веллі з Парижа о 01:00.