Hledám chlapa,
je to asi pár dní, co tu byl, barman ho viděl sedět vedle vás.
Na co ty sluneční brýle?
Jste snad světloplachej?
Nebo je to módní styl?
Sakra.
Mluvil jste s ním?
Ano.
To oko si nechte radši ošetřit. Hned.
Byl to určitě on?
Jo.
Čekal jsem, kdy někdo přijde. Volal jsem 911,
ale zdálo se, že je to všem u prdele. Ten hajzl mi ukradl peněženku, mobil
a hodinky.
Nezmínil se, kam má namířeno?
Jo. Ptal se na cestu do Albany. Ale to byly jen kecy.
Neukradne mi přece věci
a potom rozhlásí, kam pojede.
Ale já vím, kam jede. Chcete to povědět?
-Chci opravdu jen vědět... -Hned, jak jsem zjistil, že mě okradl,
běžel jsem ven a byl tam Donnie.
Viděl ho jít na autobusový nádraží.
Znám tam Garyho, prodává lístky.
Gary si pamatoval, že si koupil lístek
-někam daleko od Albany. -Kam přesně?
Do Bridgeportu.
Kdo se kurva vydá do Bridgeportu v Connecticutu?
Asi ten chlap.
Cole, zůstaň v kanceláři, musím do Bridgeportu.
SLIZOUN PETE
Pokud chcete změnit svůj život,
musíte změnit sebe.
Pokud chcete lepší život,
musíte být sami lepší.
Snažte se být úspěšní.
Musíte říct: „Ano,
„to je to, co chci.
„A takhle tvrdě budu na sobě pracovat, abych to získal.“
-Někdo klepe. -Co?
Kdo je to?
Pokojová služba.
Cože?
James Bagwell. Pamatuješ si mě?
Do prdele.
Počkejte. Stůjte.
Co chcete? Nemůžete sem chodit.
To se pleteš, sestřičko.
Mám ze zákona právo jít za panem Putnamem kamkoli.
-Krvácím. -Vážně?
Praštil ses do hlavy?
Asi to bolí.
Co tu chcete?
-Dejte mu pokoj! Nesahejte na něj. -Tiše.
Řekl jsem ti, bratře,
že když nepřijdeš za svým kurátorem,
-přijde on za tebou. -Byl jsem tam.
To je divný, právě jdu z domu na půl cesty,
kde máš bydlet a tam mi řekli, že neviděli
tvůj zadek celej týden.
To jsou kecy.
Vzpomínáš na naše první setkání?
Ptal jsem se, jestli chceš být orel,
nebo zasraný kuře.
A ty jsi řekl...
„Chci být orel.“
Musíš být tím, čím jsi řekl, že budeš.
Ale ty nejsi.
Musíš dělat, co jsi řekl, že budeš dělat. Ale neděláš.
Spiku, no tak.
Znáš podmínky svýho podmínečnýho propuštění,
přísný zákaz používání omamných látek.
Mám to na recept.
Dobrý pro tebe.
Ale pro pana Putnama ne.
Nepřišel jsem se hádat.
Já vychovávám orly.
A ty jsi co, kamaráde?
Akorát hovno.
Žijeme v době okamžitého uspokojení.
Jsme jako feťáci, co si hledají důvod.
A když ho máme,
ZRUŠENO
chceme další.
Ale když věříte sami v sebe,
výsledky se dostaví
a nebudete je moci zastavit.
Promiň, omlouvám se.
Už vařím vejce.
-Jdu pozdě. -Potřebuješ protein.
-Dobrý. -Dobré ráno, Pete.
-Později. -Potřebuješ protein.
Čau.
-Kdo to sní? -Hlásím se.
-Taky si dám. -Jistě, Pete.
Děkuju, že jsi poprosil.
-Prosím. -To neplatí, když si o to musím říct.
Jacob je ve školce.
Tady je autosedačka a taška s plínkama.
-Děti snídaly? -Jistě.
-Proč se ptáš? -Já nevím.
Jsi svobodná matka, máš těžkej život.
Co moje školačka?
Jdu do školy.
Dědo, vyzvedneš Jacoba ze školky?
Jistě.
Pak pojedeme hned sem a postavíme pevnost
ze starých Lincolnových klád.
Mám ještě nějaký vyřizování. Julia otevře kancelář. Pete?
Jde se mnou do kanceláře. Že?
-Jo. -Jen tak se to naučíš.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
To je můj starý šéf.
Mohlo by to být ošklivý.
Bude to chvilka.
Přines mi pár vajec, až se budeš vracet.
Ano, madam.
-Haló. -Marius Josipovič.
-Josipovic. -James Bagwell.
Víte, kdo jsem?
Ne, je mi líto. Kdo jste?
Váš kurátor.
-Pane Bagwelli. -Víte, že máte problém?
Ne. O jaký problém jde?
Jste venku víc jak 48 hodin,
Josipoviči.
-Je to Josipovic. -Dva dny jste venku
a už jste porušil podmínku.
Víte, že bych vás mohl hned poslat zpět?
-Pane Bagwelli, já to vysvětlím. -Není třeba.
Klienti mi říkají pan Úspěšný.
Víte proč?
Pomáhám jim uspět.
-No, to je... -Ale nemůžu pomoct,
když sami nechtějí. Takže se musíte rozhodnout.
Chcete být orel nebo zasrané kuře?
Co si vyberete, Josipovici?
Chci být orel.
Dám vám ještě šanci.
Sejdeme se dnes v kanceláři ve 14:00.
Ne ve 14:01 ani ve 14:03, ale přesně ve 14:00.
-Zopakujte to. -14:00.
Jinak pomažete zpět.
Vezměte s sebou řidičák, musíte přes vrátnici.
Ano, díky, pane Bagwelli.
STÁT NEW YORK ŘIDIČSKÝ PRŮKAZ - MARIUS JOSIPOVIC
Vem si kabát.
Je krásně.
Bude pršet.
Zranění z války?
To nezklame.
POSLEDNÍ HOVORY
Podle mě nebude pršet.
Dělej, jak myslíš.
Vždycky je po tvým.
Běž dovnitř. Hni sebou.
Sedni si.
Drž toho zasranýho psa ode mě.
Pojď sem. Dobře.
Řekl jsem sedni si.
Ještě abych dělal kurva chůvu.
To nemám v popisu práce.
Máš nějakej problém?
Jo, vlastně mám.
-Proč? -Jsi u mě doma.
-To nebyl můj nápad. -To je jedno.
Dokud jsi tady, jsi host
a budeš dodržovat pravidla.
Zaprvý: Nasahej na moje věci.
Když budeš na něco zvědavej, zeptej se.
Zadruhý: Nikdy neporušuju svou rutinu, pokud to nenařídí Vince.
Pokud ti to vadí, máš zatracenou smůlu.
A nakonec: Za žádnejch okolností mě neruš
u sledování mejch pořadů.
To je můj relax
na konci dlouhýho dne. Rozumíš?
Proč jsi nasranej na mě? Já tady být nechci.
Rozumíš?
Rozumím.
Jak dlouho tu musím být?
Dokud Vince neřekne.
Nemáš být na Vince nasranej?
Jeho z toho neviň.
Koho mám vinit?
Nevím, jak vypadá. Mám jen jméno.
Mám ho.
Říká si „pan Úspěšný“.
Zapamatuj si ten ksicht, kdyby přišel za tebou.
Ne. Slíbil jsi, že se nic nestane.
Jasně, neměj strach.
Brzy budeme mít velkej balík, jo?
-Jak velkej? -Vím o trezoru plným peněz.
Je tam 100 tisíc, možná víc.
Dnes ráno zařídím, aby ho někdo otevřel,
abych zmerčil kombinaci.
Pak mám schůzku s panem Úspěšným,
dnes ve 14:00.
Takže dnes ráno uděláš podvod
a ještě pojedeš do města stihnout schůzku s kurátorem ve dvě?
Hovadina.
Na stanici to mám deset minut.
Vlakem do města je to 45 minut a do kanceláře pět.
To je hodina.
Plus jsem si nastavil budík, abych měl dalších 15 minut,
stíhám to.
Chci vidět záznamy z bezpečnostních kamer.
Toho hledám. Přijel do Bridgeportu busem před pár dny.
Takže tě zatkli.
O čem to mluvíš?
Soudce stanovil kauci 10 tisíc.
Ty je nemáš. Tak jdeš k nám a my zařídíme ostatní,
pokud můžeš složit zálohu a poskytnout záruku.
Správně. Co je záruka?
Už jsme o tom mluvili. Šperky, auto, dům.
Podepíšeš nám zástavní právo až do skončení soudu nebo zrušení kauce.
Takže když to není dům nebo auto, dáš to do trezoru.
Já ne, ale Audrey ano.
-Nesmíš do něj? -Jen Audrey.
Nevěří ti?
Asi sis nevšiml, nevěří nikomu.
Říká, že je to pro naši bezpečnost, aby nás nikdo nedonutil ho otevřít, ale...
Takže neznáte ani jeho kombinaci?
Už to neřeš.
A už je to tu.
Buď opatrnej.
Zdravím, Bernhardt Bail Bonds.
Paní Metzgerová.
Obrubník je zase natřený.
Pomůžu ti, babi.
Díky, Pete. Polož to tam na ten stůl.
Je zadržený ve vazbě v Bridgeportu?
Co je s obrubníkem?
Je zas červený.
Aby potenciální klienti nevěděli, že tu nemohou parkovat.
Proč by to někdo dělal?
Z pomsty. ANB Bail Bonds.
Jsou naštvaný, že včera přišli o Persikofa.
Někdo zas natřel obrubník.
Ahoj, dobře, že máš volno. Můžeš to přetřít.
Nemám volno. Pracuju na druhý směně. Jdu jen za Petem.
Zabere to jen 20 minut.
-Pořád to platí? -Co má platit?
Pinetop! Říkal jsi, že můžu přijít kdykoli.
-To jsem řekl? -Co to je?
Kancelářské potřeby.
Pete dnes pracuje. Zaučuje se.
To je na hovno.
Měli jsme plán.
Dej mi tu sešívačku. Přestaň. Dej to sem.
Přestaň. Lítají na mě svorky.
Barva a váleček jsou ve skříni.
Fajn.
Takže bojujeme s ANB?
Dá se to tak říct.
Byla ještě jedna firma na kauce jako my.
Vycházeli jsme dobře.
Práce bylo dost, pomáhali jsme si.
Taylor dokonce chvíli chodil s jejich dcerou.
Byla nafrněná, pustil jsem ji k vodě.
Když se do jejich rodiny přiženil Sean,
vše se změnilo. Ať je jakej chce, není líný.
Hned rozběhl obchod a brzy začali skupovat firmy na kauce
po celých státech. Teď jsou největší v Connecticutu
a nás chtějí dovést k bankrotu.
Libby Metzgerová chce dostat syna z vězení.
-Kterého? -Mladšího. Troye.
Ví, kde nás najde.
Je doma, má zlomený kotník.
Ptá se, zda přijdeme se smlouvou k ní.
Prověřila jsem její kredit, prý má záruku.
Dobře. Půjdu.
Jak znám Libby, jsou to příbory a bižutérie jako vždy.
Jestli chceš, pojedu s tebou.
Aspoň uvidím, jak sepsat kauci.
Myslela jsem, že to je to, co děláme tady, v kanceláři.
Julie, nech mě trávit čas s vnukem.
Neviděla jsem ho 20 let.
Dobře. Víš, podařilo se mi ukecat bývalýho šéfa, aby mi dal
poslední výplatu. Musím ji ve městě
vyzvednout ve dvě hodiny.
U Metzgerových nebudeme hodinu.
Do 12:30 jsme zpět.
Tak, pitomče.
Ukaž se mi, ať jsi kdekoli.
-Tak, Pete. -Ano?
Když vystavíme kauci na 18 tisíc dolarů, kolik je naše provize?
1 800.
A po zdanění, nájmu, elektřině, pojištění,
platech, plynu... Jak dlouho může firma přežít s 1 800 dolary?
A ty sis myslel, že jsme bohatí.
Tak dlouho jsme se neviděli.
Kdo by si pomyslel, že spolu budeme pracovat?
Pete, posloucháš?
Ano, promiň.
Fakt si vážím toho, že jsi zůstal a posílil rodinu.
No, tak to má být.
Po všech těch letech
je tolik nezodpovězeného.
-Madam? -Už jsme tu.
1 780, 1 790.
Je to tu, 1 800.
Ještě nějakou záruku na zabezpečení kauce.
Použiju na to dům.
Obávám se, že to nejde.
Ale jde.
Libby, máte další hypotéku.
Nemáte žádný kapitál, vše je na dluh.
Já to říkal.
Dereku, zmlkni.
Koukni se kolem.
Jsou tu čtyři stěny. Je tu střecha.
Všechno patří bance.
Jak dostanu Troye z vězení?
Může si za to sám.
Co kdybys šel posekat trávník, jak jsem tě žádala?
-To dělá Troy. -Vidíš ho tu?
-Ne. -Prosím?
-Není tu, že? -Potřebujeme 18 000
jako záruku. Neměli jste třeba svatební stříbro a šperky?
Nic, vše je prodané na eBay.
Ještě jednou
a vstanu z křesla i se zlomeným kotníkem a nakopu ti zadek.
Troy neuteče, to vám garantuju.
Libby, tvoje slovo nestačí.
Tak se obrátím na jednu z těch jiných firem.
Jak mají na billboardech toho chlapíka.
ANB.
-Jo. -Ten chlapík je vtipnej.
Nikdo se za Troye nezaručí bez zástavy.
Kdyby utekl, museli by soudu zaplatit 18 tisíc dolarů.
Promiňte.
Odkud máte ty hodiny?
Nepamatuju se.
Byly táty.
Pravda.
Měl je od Metzgerových.
Proč?
Tohle je Chake a Irwin.
Byli známí výrobou skříňovejch pendlovek,
ale tohle jsou jediný krbový hodiny, co kdy vyráběli.
Už jich moc není.
Nedali jste je ocenit?
Nikdy mě to nenapadlo. Jsou cenné?
Jen ty, co pan Chake vyrobil sám.
Mrkneme se, vespod má být vyřezané X.
Ano, prosím.
Proboha.
Je to tu.
Pan Metzger vám zanechal pěkné dědictví.
Originál Chake v tomhle stavu má cenu 22 až 23 tisíc.
To je vaše záruka.
Vyplníme papíry a Troy může doma posekat trávník.
Já nevím. Patřily panu Metzgerovi.
Dostanete potvrzení.
Vezmeme je do kanceláře a uložíme do trezoru.
O hodinách ses naučil v pojišťovně?
Och, v Antiques Roadshow.
-Nemáš hlad? -Cože?
Pojďme na oběd.
Rád bych, ale musím stihnout tu výplatu.
Ať ji pošlou na účet.
Babi, musím oběd oželet.
Asi potřebují můj podpis kvůli kontrole.
Zjisti to, zavolej jim.
Asi bude lepší, když...
Pokud nechceš, aby tě viděli obědvat s babičkou.
To jsem neřekl.
Tak volej.
Tady je Pete Murphy. Sháním Sandy Loomisovou.
Jistě.
Zdravím, slečno Loomisová, tady Pete Murphy.
-Promiňte, že obtěžuju... -Pete, ukaž.
-Co? -Dej mi telefon.
Slečno Loomisová, tady Audrey Bernhardtová.
Bernhardt Bail Bonds.
Chápu dobře, že dlužíte poslední výplatu Petu Murphymu?
Ano, paní Bernhardtová, to sedí.
Máte důvod, proč mu ji neposlat na účet,
aby nemusel cestovat k vám
kvůli podpisu?
Potřebuju s panem Murphy ještě mluvit
a ověřit si nějaké informace.
Samozřejmě. Moment.
Dám vás nahlas.
Pane Murphy, slyšíme se?
Ano, vezmu to.
Slyším vás.
Dostal jste mě do hodně nepříjemné situace.
Omlouvám se. Jsem hodně zaneprázdněný novou prací...
To vám věřím.
Pak nevím, jak bych mohla říct ne,
jakkoliv bych chtěla.
Děkuju moc. Jste hodná.
Co mám udělat s tím šekem?
Pošlete ho na 6325 White Oak Highway, Trumbull, Connecticut,
06614. Díky.
-Není zač. -Nashle.
Tak jo.
Teď si můžeme užít oběd.
Super.
Myslím, že slečně Loomisové na tobě moc nezáleží.
Měli jsme neshody.
Co se děje?
Ani nevím.
Asi bychom měli zmizet, aby si nás nevšimli.
Farleyi, asi je ze mě starej blázen.
Ne, jste dobrý člověk, pane B.
Umožnil jste mi takto si odpracovat kauci.
Mám objet blok?
Jedeme vyzvednout Jacoba.
Jak si přejete, šéfe.
Musím na záchod, babi.
Na to se nemusíš ptát.
No tak, zvedni to.
Newyorská probační kancelář.
Marius Josipovic. Měl jsem dnes domluvenou schůzku s panem Bagwellem
ve dvě a mám vážný problém.
Je nějaká možnost to posunout na později dnes?
Pan Bagwell nerad mění termíny.
Vydržte vteřinu.
Zlato, to bude dobrý. Všechno bude dobrý.
To je má dcera. Je rozrušená. Omlouvám se.
Nic se neděje. Mám osmiletou dceru, to znám.
Vlastně je to nevlastní dcera. Je jí deset.
-Jak se jmenujete? -Liz.
Víte, Liz, když jsme šli ze školy,
dcera našla to nejrozkošnější tříbarevné kotě,
jaké jste kdy viděla. Co vám budu povídat? Holčičky
milujou koťata, viďte?
Darcy má kotě.
Tak to znáte.
Bohužel vběhlo pod auto.
-To, ne. -Jo.
Teď jsme na veterině a operují ho.
Zlato, říkám paní, co se stalo.
Jen se ptám, zda se dá schůzka posunout
na později odpoledne.
Podívám se do diáře.
Děkuju moc. Díky.
-No, tak. -Obsazeno.
Pardon.
Má volno v 16:30.
16:30 je fajn.
To je super. Jmenuji se Marius Josipovic.
Ještě to proberu s panem Bagwellem.
Když bude problém, volejte.
Zrovna jste se ptal na pana Josipovice.
Vy jste s ním teď mluvila?
Posunula jsem mu schůzku na 16:30.
Vždy jsi říkal, že je ti z tuňáka zle.
To bylo před 20 lety, babi.
Jo, lidi se mění.
Už nejsi malý Pete.
Víš, že zařízení kauce není tak složité.
Může to dělat kdokoli.
Ale chce to mít čich na dobré ručitele.
-Jak? -Musíš se podívat
na klienta a zeptat se sám sebe,
zda mu můžeš věřit.
Někdy tě ovlivní čísla,
ale hlásek v hlavě ti našeptává, že něco není v pořádku.
Když mu uvěříš, nebudeš litovat?
Chceš se na něco zeptat?
Pořád na to myslím.
Děda měl mrtvici
a pak se najednou objevíš po 20 letech.
Myslel sis, že jsme bohatí.
Tak
mě napadá,
zda ses nevrátil, abys nás využil.
PROBAČNÍ KANCELÁŘ
Máš pravdu.
Věděl jsem o mrtvici.
Odkud?
Všechny ty roky jsem vzpomínal na dobu,
co jsem tu trávil.
Rád vzpomínám, jaké to bylo,
zeleň, ty její odstíny...
Bylo to to nejhezčí, co jsem viděl.
Houpačka z pneumatiky.
Každé léto se rozbila a děda ji vždy spravil.
A ty jablka.
Jablka už nejsou, co bývaly.
Od doby, co jsme přišli o jabloň.
HLASOVÁ SCHRÁNKA...
Nebudu ti lhát.
Byl jsem na ošklivém místě.
Dělal jsem zlé věci.
Byl jsem na dně.
Tak...
Našel jsem na Facebooku Julii.
Četl jsem její příspěvky.
Styděl jsem se za sebe.
A pak se tam objevilo,
že děda měl mrtvici.
Nikdy bych si neodpustil, kdybych
se nevrátil.
Jen jsem nevěděl, jak to udělat.
To je pravda, přísahám bohu.
Je mi to líto. Omluvíš mě na minutu?
Josipovici, tady pan Bagwell.
Slyšel jsem o koťátku. Pro mě jsou o jen kecy.
Ale vy máte nový termín. Tak aby bylo jasno,
když nebudete v čekárně v 16:30,
ne v 16:31, ne v 16:33,
ale v 16:30,
mažete do basy.
Dnes.
UPOZORNĚNÍ 15:20
Každý polibek, každá naše chvíle byla lež.
Tak to mám říct?
Manipulujete s námi? Je to dítě Nicka?
Jdu s Chlupáčem na procházku a do Pet centra. Postav se.
Postav se.
-Co... -Ruce za záda, hned.
Co děláš, kurva?
To je směšný.
Není.
-I nohy. -Ne.
Jsem oportunista vašeho otce...
Nechci utýct.
Jasně.
Absolutně šílený...
Nepřeháníš to trochu?
Hele, co budu...
Užij si seriál.
Jdeme, Chlupáči.
Jdeme, holka.
No tak, jdeme.
Jen to polož na ten stůl.
Hned.
Jdu otevřít trezor.
-Chvíli tu počkej. -Jasně.
Už jste se vrátili!
Trezor je otevřený, Zůstaň tam.
Jaký byl výlet?
-Fajn. -Pete našel hodiny.
Starožitné, budou záruka.
No ne, asi máš talent.
To i ty, Julie, jen na jiné věci.
Pete, půjdeš
se mnou do obchodu za rohem? Musím koupit plínky a tak.
Jistě.
Klidně jděte.
Já si chvilku odpočinu a pak půjdu
vyzvednout pana Metzgera z vězení.
Dobře.
Nechala jsem vám už několik vzkazů. Zavolejte.
Už v tom nechci pokračovat.
Slib, že mě nevyhodíš, když to tu převezmeš.
Co tím myslíš?
Jsi jednička v obchodu s kaucemi.
Možná mě něco napadne.
Snad to nebude nevhodný.
Jsme příbuzný.
Samozřejmě.
Jdu si koupit cigarety.
Nejdeme pro plínky?
Nechci poslouchat kázání od Audrey.
Hele, Julie,
nestojím o tvoji práci.
Jsi v tom dobrá.
Chceš být milý.
No tak, vypadám, že lžu?
Počkej, hned jsem tu.
Sakra.
14:38.
Dědo, jak se máš?
Tiše, Jacob spí.
Celý den jsme si hráli.
Utahal jsem ho.
Máš hlad?
-Jo. -Dobře.
Poslal tě Vince? Je tu?
Je tu Vince? Přijde?
Vítejte v Pinetopu!
Říkal jsem, že si musíme vyrazit.
Co je, kurva?
-Co je? -Koukni na ten svůj ksicht.
Co si sakra myslíš?
Kdyby ses viděl!
-K smrti jsi mě vyděsil. -Jo, bylo to super.
Ty nejsi normální.
No tak.
Potřebuješ doktora.
Ty nejsi normální.
Tohle se nedělá! Můžeš někoho zabít.
-Počkej. -Proboha.
Ty sis myslel...
Kde to kurva jsme?
Kdo je Vince?
Proč tomu tady říkáš Pinetop?
-Kde jsou borovice? -Neměň téma.
Když jsi měl kuklu, mluvil jsi
o chlapovi jménem Vince.
V čem to lítáš, kámo?
Tak jo.
Něco ti povím.
Ale zůstane to mezi námi.
Přísahej na svou smrt.
Přísahám na svou smrt.
S někým se vídám.
Její manžel je Vince.
Chápeš?
Jo. Ne, je vdaná?
-Chápu, je to složité... -Miluju ji.
Nikomu to neřeknu, jo?
-Telefon. -Promiň.
Netušil jsem to.
Kde je telefon?
Taylore, zavezeš mě na zastávku?
Proč?
Kurva, odvezeš mě?
-Tak jo. Fajn! -Díky.
Kolikrát se vám stalo,
že jste strávili v kuchyni moře času
hledáním dobré pánve,
na které uvaříte?
Jako většina lidí
máte skříň plnou nevhodných starých pánví.
Stačí vám jedna, která dokáže všechno.
Bratranče Pete?
Kde máš smysl pro humor?
-Když jsme byli děti... -Už nejsme.
Kurva, Sherlocku. Ale...
Jsem rád, že tu není Julie.
Co tím myslíš?
To byl její nápad.
Všechno připravila. I že půjde pro plínky.
Co je tohle za rodinu?
-Je tu někdo? -Hned.
Policie New York.
No tohle.
Čemu vděčím za tu čest?
Ještě jsem nepromluvil a už jste uštěpačný?
Detektive, vítejte v Bridgeportu. Jak vám mohu pomoct?
Hledám muže, co nedávno přijel do města.
Hned přijdu.
Už se těším.
-Ahoj. -Ahoj.
Kde sakra jsi?
Před dvěma dny nastupoval do autobusu do Bridgeportu.
-Jsi v Bridgeportu? -Jo.
Co?
Cestuješ a myslíš, že ho potkáš?
Pomáhá mi policie.
Vím, že tu je, Vinci. Cítím to.
Dobře.
Ale víš, že je v podmínce?
Dělá to Cole.
Teď volal. Marius má schůzku na probačním
v 16:30.
Kurva.
Sedni do policejní káry,
zapni houkačku
a přivez tu svoji prdel zpátky sem.
-Jo? -Mariusi?
-To jsem já. -Eddie, kde jsi?
Na střeše Richardova domu. Utekl jsem.
Hele, počkej.
Jakmile zavěsím, běžím dolů.
Kde se sejdem?
Jak jsi utekl?
Venčí psa, skočil jsem oknem.
Telefon ztrácí signál.
Kde se potkáme?
Ví, že jsi utekl?
-Ještě ne. -Jdi zpět.
Cože? Mám se vrátit?
Vrať se, než to zjistí.
To neudělám.
Poštval na mě toho zasranýho psa.
Zlomil mi nos.
-Co? -Protože jsem chtěl včera utýct.
O tom právě mluvím.
Vrať se zpátky. Dostanu nás z toho.
Brzy budu mít prachy.
-Kdy? -Den, maximálně dva.
Když teď utečeš, budeme před Vincem
a policií utíkat pořád.
Důvěřuj mi, jo?
To je nejlepší řešení. Prosím, jdi zpět.
Kurva!
No tak!
16:29
16:30
ZRUŠENO
Bagwell.
Pane Bagwelli.
Marius Josipovic.
Jsem nemocný.
Neříkejte.
Nevím, co to je. Začalo to po obědě.
Kde jste?
V posteli.
Mám horečku.
Nechtěl jsem vás nakazit.
Ano, to je velmi laskavé.
Něco vám povím. Odpočívejte.
Až vám bude líp,
zavolejte a domluvíme si schůzku.
Zatím se opatrujte.
Děkuju.
Liz, ber moje telefony, ano?
Jedu do White Plains znásilnit jedno zasraný kuře.
Vydrž Chlupáči. Jsme tu.
Do prdele! Ten hajzl!
-Ahoj. -Sakra, Eddie, co je?
Chtělo se mi srát.
-Nevydržel jsem. -Tomu mám věřit?
Příště se vyseru na gauč, jestli chceš.
Naše rodina neutíká.
Chtěl jsi utýct.
Cože?
Kdybych chtěl, už tu nejsem.
Ne?
Co si přejete?
-Katherine Boydová? -Ano.
Hledám Maria Josipoviče.
Myslíte Josipovice?
Super, znáte ho.
A kdo jste?
Jeho kurátor.
Podle záznamů tu má místo pobytu.
Je tady?
Mariusi, jsi vzhůru?
Mariusi, jsem pan Bagwell.
Zdravím, pane.
-Ruku vám nepodám. -V pořádku.
Chci vědět, jak se máte.
Jenom hoří. Tady máš.
Vývar je na sračku to nejlepší.
Bude strejda v pořádku?
Určitě, zlato.
Celé odpoledne to z něj jde oběma konci.
Já jsem Brendon.
Radši půjdu.
Ty nejsi orel, Josipovici.
Byli jste skvělí.
-Amado, zlato... -Tak já jdu. Měj se.
Ahoj, Amando.
Je skvělá. Byli jste...
Zmlkni.
-To jsme si nedomluvili. -Já vím.
I Marius ví, co tím riskujeme,
a taky ví, že už se to nebude opakovat.
Že ano?
-Co? -Už nikdy. Máš mý slovo.
To za nic nestojí.
Měla jsem tě tenkrát zastřelit.
Chápu, hele...
Pamatuješ si adresu, co ráno řekla Audrey?
-Proč? -Pokud
mě tu bude hledat
policie, dej jim ji.
Ty bastarde.
Jak nebezpečný je ten hajzl?
Jen mu dej tu adresu.
Mám tě.
Zapomněl jsem se zeptat Taylora,
čím jsem si to zasloužil?
-Ty si to nepamatuješ? -Ne.
-Vážně? -Opravdu.
Zavřeli jste mě do trezoru.
-Do toho? -Jak to, že si to nepamatuješ?
Byl otevřený, strčil jsi mě dovnitř
a zavřeli jste dveře.
Tak za to se trochu stydím.
Asi jsi nevěděl,
že je zamčený. Byla to chvilka.
Ale mám z toho noční můry.
Jestli tě to potěší, byl jsem zamčený
v kufru auta a byla to hrozná půlhodina mýho života.
Tak jsem to dobře vymyslela.
Kolik nám bylo?
Mně šest a tobě deset.
To tě teda drží dlouho.
Ani netušíš.
Mám tě hodit domů?
Ne, pokud jedu v kufru.
Vtipálku.
Počkej.
Jak jsi vylezla?
Z trezoru?
Jo.
Děda mně otevřel.
No, aspoň někomu věří.
Ahoj.
-Ahoj. -Jak se máš?
Dobře.
Máš minutu?
Jasně.
Sedni si.
Děje se něco?
Ne, jen...
měl jsem těžký den.
Páni.
Jsi frajer, tolik peněz.
Neměly by se tu jen tak válet.
Ne, pomáhal jsem Julii s kauzou Persikof.
Byla hodná a dala mi podíl.
A víš co?
Tu máš.
Za co to je?
Jen tak. Na další školní výlet.
Nemusíš mi to dávat.
Já vím, ale chci.
Na, ber.
Díky, bratranče.
Jo, měj se.
-Ty taky. -Dobrou.
Jo.
Sedni si.
Děje se něco?
Ne, jen...
těžký den.
Tak jo, měj se.
-Promiň. -Dobrý.
Kreativní dohled Lucie Musílková