Caut un tip
care a venit acum câteva zile. Barmanul zice că poate a stat cu tine.
Ce-i cu ochelarii de soare?
Ești sensibil la lumină sau ceva?
Încerci să pari cool?
Rahat!
Ai vorbit cu el?
Da, am vorbit.
Trebuie să mergi la oftalmolog, acum.
Ești sigur că era el?
Da.
Am așteptat să vină cineva să vorbească cu mine. Am sunat la 112,
nimănui nu-i pasă. Idiotul mi-a furat portofelul, mobilul
și ceasul.
A spus unde mergea?
Voia să-l ajut să ajungă în Albany. Minciuni, nu?
N-o să-mi furi lucrurile
și apoi să te duci acolo unde-mi spui mie.
Dar știu unde s-a dus. Vrei să știi cum?
- Vreau să știu doar... - Când mi-am dat seama că a ciordit,
l-am luat la întrebări pe Donnie.
A zis că l-a văzut mergând spre stația de autobuz.
Ceea ce e bine, fiindcă-l știu pe Gary, care vinde bilete.
Gary mi-a zis că își amintește ceva. Că a cumpărat un bilet
- ... departe de Albany. - Unde se ducea?
La Bridgeport.
Cine naiba se duce la Bridgeport, Connecticut?
Se pare că tipul ăsta.
Cole, rămâi la biroul de eliberări condiționate. Eu merg până-n Bridgeport.
PETE IMPOSTORUL
Dacă vrei să ți se schimbe viața,
tu trebuie să te schimbi.
Dacă vrei să ai o viață mai bună,
tu trebuie să fii mai bun.
Trebuie să te angajezi să ai succes.
Trebuie să zici: „Bun,
„asta e ceea ce vreau.
„Și voi munci din greu ca să obțin ce vreau.”
- E cineva la ușă. - Ce?
Cine e?
Room service.
Ce?
James Bagwell. Mă mai ții minte?
Rahat!
Stai, oprește-te.
Ce faci? N-ai voie să intri aici.
Te înșeli, surioară.
De fapt, am autoritatea legală să merg oriunde merge domnul Putnam.
- Sângerez. - Serios?
Te-ai lovit la cap?
Cred că te doare.
Ce cauți aici?
Lasă-l! Nu-l atinge.
Ți-am zis, frate.
Dacă nu vii la supraveghetor,
- ... o să vină el la tine. - M-am prezentat.
Ciudat, pentru că tocmai ce-am plecat de la casa
în care trebuia să locuiești și mi-au spus că nu ți-au văzut
fundul de o săptămână.
Sunt minciuni.
Mai știi când ai venit prima dată la biroul meu?
Te-am întrebat: „Vrei să fii vultur
„sau o pasăre căcăcioasă?”
Și tu ai spus...
„Vreau să fiu un vultur.”
Trebuie să fii ce ai spus că o să fii.
Dar tu n-o faci.
Și trebuie să faci ceea ce ai spus că o să faci, ceea ce n-ai făcut.
Spike. Haide, omule.
Știi că termenii eliberării condiționate
interzic în mod strict consumul de substanțe ilegale.
Am rețetă pentru aia.
Bravo ție, scumpo.
Dar ghici ce? Domnul Putnam nu are.
N-am venit să mă cert.
Sunt în domeniul creșterii de vulturi.
Iar tu... amice...
ești o pasăre căcăcioasă.
Trăim în epoca satisfacțiilor instantanee.
Suntem ca niște drogați care urmăresc validarea
și, imediat ce obținem victoria aia...
REVOCATĂ
... o vânăm pe următoarea.
Dar odată ce îți asumi cine ești,
acele rezultate vor începe să apară
și n-o să le poți opri.
Atenție, vin! Scuze.
Fac ouă.
- Am întârziat. - Ai nevoie de proteine.
- Neața. - Neața, Pete.
- Pe mai târziu! - Ai nevoie de proteine.
Pa!
- Cine o să mănânce toate astea? - Aici.
- Vreau și eu, te rog. - Desigur, Pete.
Mulțumesc că ai zis „te rog”.
- Te rog. - Nu se pune când atragi atenția.
Jacob e la grădiniță.
Aici sunt scaunul de mașină și geanta cu scutece.
- Le-ai dat de mâncare copiilor? - Bineînțeles.
- Ce întrebare e asta? - Nu știu.
Ești mamă singură, viața ta e complicată.
Ce face școlărița mea mare?
Mă duc la școală.
Bunicule, poți să-l iei pe Jacob de la grădiniță?
Da.
Ne întoarcem aici și facem o cetate
din vechile piese ale lui Taylor.
Eu am o treabă. Julia deschide biroul. Pete?
Vine la birou cu mine. Nu?
- Da. - Numai așa înveți meserie.
NUMĂR NECUNOSCUT
E fostul meu șef.
S-ar putea să iasă urât.
O clipă.
Adu-mi câteva ouă când te întorci.
Da, doamnă.
- Alo. - Marius Josipovic.
- Josipovic. - James Bagwell.
Recunoști numele?
Nu, îmi pare rău, cine e?
Supraveghetorul tău.
- Bună ziua. - Ești conștient că avem o problemă?
Nu, ce fel de problemă?
Ai fost eliberat de peste 48 de ore,
Josipovic.
- Josipovic. - Două zile de eliberare condiționată
și deja ai încălcat-o.
Aș putea să-ți arunc fundul înapoi chiar acum.
- Da, dle Bagwell, pot să explic... - Nu te obosi.
Clienții mei îmi zic domnul Succes.
Știi de ce?
Pentru că îi ajut să reușească.
- Asta e... - Nu-i pot ajuta decât dacă
sunt gata să se ajute și singuri. Deci trebuie să decizi.
Vrei să fii un vultur sau o pasăre căcăcioasă?
Ce vrei să fii, Josipovic?
Vreau să fiu un vultur.
Ai o singură șansă.
Ne întâlnim la biroul meu astăzi la ora 14.00.
Nu la 14.01, nu la 14.03, ci la 14.00.
- Repetă după mine. - La ora 14.00.
Altfel, vin peste tine.
Adu-ți permisul de conducere ca să treci de securitate.
Bine, mulțumesc, dle Bagwell.
PERMIS DE CONDUCERE MARIUS JOSIEPOVIC
O să ai nevoie de pardesiu.
E o zi frumoasă.
O să plouă.
Vechea rană de război?
Nu greșește niciodată.
Dar îți zic că n-o să plouă.
Fă cum vrei.
Mereu faci așa.
Intră. Haide.
Stai jos.
Ia câinele ăla afurisit de lângă mine.
Aici. Așa.
Am zis să stai jos.
Dădăcesc ca o dădacă nenorocită.
Nu face parte din fișa postului meu.
E vreo problemă?
Da, este.
- De ce? - Ești în spațiul meu.
- N-a fost ideea mea. - Nu contează.
Câtă vreme ești aici, ești musafir,
iar asta vine la pachet cu responsabilități.
În primul rând, nu te băga în lucrurile mele.
Dacă ești curios de ceva, mă întrebi pe mine.
În al doilea rând, nu-mi întrerup rutina decât dacă-mi zice Vince.
Dacă nu-ți convine, ghinionul tău.
În fine, să nu cumva
să-mi vorbești când mă uit la seriale.
Așa mă relaxez eu,
după o zi lungă. E clar?
Ce ai cu mine? Nici nu vreau să fiu aici.
E clar?
Da, e clar.
Cât timp trebuie să stau?
Cât zice Vince.
N-ar trebui să fii supărat pe Vince?
Nu da vina pe Vince.
Și pe cine să dau vina?
Nu știu cum arată. Am doar un nume.
Uite-l.
Își spune „domnul Succes”.
Bun. Să-i ții minte fața, în caz că apare la ușa ta.
Nu, mi-ai promis că o să fie simplu.
Katie, nu-ți face griji.
Ne apropiem de o sumă mare, da?
- Cât de mare? - Un seif plin de bani.
O să fie 100 de mii de dolari sau mai mult.
O să pun pe cineva să-l deschidă azi
ca să văd combinația,
apoi am o întâlnire cu domnul Succes
azi la ora 14.00.
Faci o escrocherie în dimineața asta
și ajungi în oraș până la 14.00 să-ți întâlnești supraveghetorul?
Minciuni.
Fac zece minute până la gară.
Trenul face 45 de minute. Încă cinci minute până la birou.
Deci faci o oră.
Mi-am pus alarma mai devreme cu 15 minute. Katie,
mă descurc.
Vreau să verific înregistrările camerelor de supraveghere.
Caut un tip, a venit în Bridgeport cu autobuzul acum câteva zile.
Deci, ai fost arestat.
Poftim?
Instanța stabilește o cauțiune de 10.000 $,
dar nu-i ai. Deci vii la noi și noi facem restul,
câtă vreme acoperi avansul și oferi garanție.
Da. Deci care e garanția?
Am vorbit deja despre asta. Bijuterii, o mașină, o casă.
Ne predai actele până se termină procesul sau până când cauțiunea se anulează.
Deci, dacă nu e casă sau mașină, pui în seif.
Nu eu pun, ci Audrey, dar, da.
- Tu n-ai acces? - Numai Audrey.
N-are încredere în tine?
Dacă n-ai observat, nu se-ncrede în nimeni.
Zice că e pentru siguranță noastră, să nu ne forțeze nimeni să-l deschidem.
Deci nu știi nici cifrul?
Să nu încep...
Îi dăm drumul.
Fii atent.
Bună dimineața, Bernhardt Bail Bonds.
Bună ziua, dnă Metzger.
Bordura iar a fost vopsită.
Bunico, lasă-mă pe mine.
Mersi. Pune-le pe biroul de acolo.
E reținut în penitenciarul Bridgeport?
Ce s-a întâmplat cu bordura?
Au vopsit-o în roșu.
Pentru ca potențialii clienți să nu știe că pot parca aici.
De ce ar face cineva asta?
Răzbunare. ANB Bail Bonds.
Sunt supărați că au pierdut cauțiunea lui Persikof ieri.
Cineva iar a pictat bordura.
Da, noroc că ai liber azi, poți s-o revopsești.
Nu am liber, intru în tura a doua. Am venit să-l caut pe Pete.
Durează doar 20 de minute.
- A rămas valabil, nu? - Ce?
Pinetop! Mai știi? Ai zis că vii oricând vreau.
- Așa am zis? - Ce-i aici?
Articole de birou.
Iar Pete lucrează azi. Învață meserie.
Ce nasol!
Credeam că avem un plan.
Dă-mi capsatorul. Termină!
Gata! Pui capse pe mine.
Vopseaua și trafaletul sunt în debara.
Bine.
Deci suntem în conflict cu ANB?
S-ar putea spune.
Era un birou de garantare a cauțiunilor, așa ca noi.
Toată lumea se înțelegea.
Era destul de lucru și ne ajutam reciproc.
Taylor chiar s-a văzut cu fata lor o vreme.
Până i-am dat papucii arogantei.
În fine, după ce a intrat Sean în familie,
s-a schimbat totul. Este orice, numai leneș nu.
Afacerea a prins aripi, curând au cumpărat alte firme garante
din tot statul. Acum sunt cei mai mari din Connecticut
și vor să ne falimenteze.
Libby Metzger vrea să-și scoată fiul din închisoare.
- Pe care? - Troy, cel mic.
Știe unde ne găsește.
Nu poate ieși din casă, are glezna ruptă.
Vrea să știe dacă mergem la ea să facem actele.
Am rulat o nouă verificare a creditului. Zice că are garanție.
Bine, mă duc eu.
Cunoscând-o pe Libby, are argintărie și bijuterii, ca înainte.
Dacă vrei, pot să vin cu tine.
Îmi poți arăta cum se încheie actele.
Credeam că asta facem aici, în birou.
Nu-ți fie ciudă pe timpul petrecut cu nepotul meu.
Au trecut 20 de ani, pentru Dumnezeu!
Da, bun. Singura chestie e că mi-am convins fostul angajator
să-mi dea ultimul salariu. Trebuie să ajung în oraș
la ora 14.00 ca să-l ridic.
Ar trebui să dureze sub o oră la Metzger.
Ne întoarcem până la 12.30.
Bine, dobitocule.
Acum ieși de unde ești.
- Deci, Pete. - Da.
Dacă încheiem o cauțiune de 18.000 $, care-i comisionul nostru?
O mie opt sute de dolari.
Și după impozite, chirie, electricitate, asigurări,
salarii și benzină, cât timp putem rămâne deschiși cu 1.800 $?
Și tu credeai că suntem bogați!
Toți anii ăștia de când nu ne-am văzut!
Cine și-ar fi imaginat că vom lucra împreună în felul ăsta?
Pete, mă asculți?
Da, scuze.
Chiar apreciem că ai pus osul la treabă pentru familie.
Așa e bine să faci.
Doar că, după toți anii ăștia,
sunt atâtea întrebări fără răspuns!
- Poftim? - Am ajuns.
1.780, 1.790.
Sunt 1.800.
Acum ne trebuie garanție să asigurăm cauțiunea.
O să folosesc casa.
Mă tem că nu putem face asta.
Sigur că putem.
Libby, ai făcut o a doua ipotecă.
Nu ai capital propriu în proprietate. Totul e datorie.
Ți-am spus, mamă.
Derek, taci.
Uită-te în jur.
Sunt patru pereți. E un acoperiș.
Și totul aparține băncii.
Cum o să-l scot pe Troy din închisoare?
S-a băgat singur acolo.
Ce-ar fi să te duci să tunzi iarba, așa cum ți-am cerut?
- Asta e treaba lui Troy. - Îl vezi pe-aici?
- Nu, doamnă. - Scuză-mă.
- Nu e aici, nu-i așa? - Avem nevoie de 18.000 de dolari
în garanție. Nu ai avut niște argint de la nuntă și bijuterii?
Nimic din ce nu a vândut deja pe eBay.
Dacă trebuie să-ți mai spun o dată,
cu glezna ruptă sau nu, mă dau jos din scaun și te jupoi.
Ascultă, Troy nu va fugi. Îți garantez asta.
Libby, cuvântul tău nu ajunge.
Atunci o să sun la o altă agenție garantă.
Care-i aia cu panourile cu un băiat?
ANB.
- Exact. - Da, tipul ăla e amuzant.
Nimeni nu-l va scoate pe Troy fără garanții.
Dacă fuge, trebuie să plătească tribunalului 18.000 de dolari.
Mă scuzați.
De unde ați luat ceasul ăsta?
Nu-mi amintesc.
E al lui tati.
Așa e.
Provine din familia dlui Metzger.
De ce?
E marca Chake and Irwin.
Erau faimoși pentru orologii,
dar ăsta e singurul ceas de poliță pe care l-au produs.
Nu se găsesc prea multe din astea.
L-ați evaluat?
Nu m-am gândit niciodată. Este valoros?
Cele făcute personal de domnul Chake sunt valoroase.
Îți dai seama după un X scrijelit dedesubt.
Da, te rog.
Doamne!
Uite-l acolo.
Se pare că dl Metzger v-a lăsat o moștenire frumușică acolo.
Un Chake original, în starea asta, valorează între 22 și 23 de mii de dolari.
Uite garanția ta!
Facem actele și Troy o să ajungă la timp să taie iarba.
Nu știu. A fost al domnului Metzger.
Primești chitanță.
Și îl ducem la birou și îl punem în seif.
Ai învățat despre ceasuri la compania de asigurări?
Din emisiunea despre antichități.
- Ți-e foame? - Poftim?
Hai să luăm prânzul.
Mi-ar plăcea, dar trebuie să merg după acel cec.
Spune-le să ți-l trimită.
Bunico, cred că o să sar peste prânz.
Probabil că trebuie să semnez pentru cec.
Află. Sună-i.
Cred că e mai bine să...
Poate nu vrei să fii văzut luând prânzul cu bunica ta.
N-am spus asta, nu?
Atunci sună.
Bună, sunt Pete Murphy. O caut pe Sandy Loomis.
Da, sigur.
Bună ziua, dră Loomis, sunt Pete Murphy.
- Scuze pentru deranj... - Lasă-mă pe mine.
- Ce? - Dă-mi telefonul.
Bună ziua, sunt Audrey Bernhardt,
de la Bernhardt Bail Bonds.
Am înțeles că aveți un ultim cec pentru Pete Murphy?
Da, dnă Bernhardt, așa este.
Există vreun motiv pentru care nu puteți să i-l trimiteți
în loc să treacă prin deranjul
de a veni să semneze?
Trebuie să vorbesc cu domnul Murphy
ca să verific niște informații suplimentare.
Desigur, stați așa.
Sunteți pe difuzor.
Dle Murphy, mă auziți?
Da. Îl iau eu.
Vă aud.
M-ați pus într-o situație foarte jenantă.
Îmi pare rău, am noi responsabilități la noua slujbă...
Sunt convinsă.
Atunci nu văd de ce v-aș refuza,
oricât aș vrea.
Mulțumesc mult. Drăguț din partea dvs.
Ce să fac cu cecul?
Îl puteți trimite la White Oak Highway, 6325, Trumbull, Connecticut,
06614. Vă mulțumesc.
- Mă bucur că am ajutat. - Bine.
Bine.
Acum ne putem bucura de un prânz bun.
Minunat.
Nu cred că dra Loomis te place prea tare.
Da, am avut probleme.
Care e planul?
Nu sunt sigur.
Ar trebui să ne mișcăm, să nu ne vadă.
Farley, încep să cred că sunt doar un bătrân prost.
Nu, sunteți un om bun, dle B.
Să mă lăsați să lucrez pentru cauțiune...
Vreți să conduc prin cartier?
Hai să-l luăm pe Jacob.
Cum ziceți, șefu'.
Trebuie să merg la baie, bunico.
N-ai nevoie de permisiunea mea.
Haide.
Biroul de eliberare condiționată.
Sunt Marius Josipovic. Am o întâlnire astăzi cu domnul Bagwell
la ora 14.00 și am avut o urgență,
mă întrebam dacă aș putea să reprogramez mai târziu astăzi.
Nu, dlui Bagwell nu-i place să-i schimbăm programările.
Scuze, așteptați o clipă.
Dragă, e-n regulă, totul va fi bine.
E fiica mea, era foarte supărată, îmi cer scuze.
Nicio problemă. Am un copil de opt ani, știu cum e.
Da, e fiica mea vitregă. Are zece ani.
- Cum ai zis că te cheamă? - Liz.
Liz, veneam de la școală azi
și fiica mea a găsit un pisoiaș tărcat adorabil.
Nu trebuie să-ți spun cum sunt fetițele
cu pisoiașii, nu?
Și Darcy are o pisicuță.
Atunci știi despre ce vorbesc.
Micuțul fusese lovit de o mașină.
- Nu! - Da,
suntem la spitalul veterinar, e-n operație, dar...
Scumpo, îi zic doamnei drăguțe ce s-a întâmplat.
În fine, mă întrebam dacă e vreo șansă
să reprogramați pentru după-amiază.
Să-i verific agenda.
Mulțumesc foarte mult.
- Hei! Care-i treaba? - Ocupat!
Scuze.
Are liber la 16.30.
E foarte bine.
E perfect. Pe numele Marius Josipovic.
Acum dl Bagwell trebuie să confirme modificarea.
Sunați-mă doar dacă e vreo problemă.
Ciudat c-ai întrebat de dl Josipovic.
Zi-mi că el era.
Și-a reprogramat întâlnirea la ora 16.30.
Mereu ziceai că tonul îți face greață.
Asta a fost acum 20 de ani, bunico.
Așa e. Oamenii se schimbă.
Nu mai ești micul nostru Pete.
Afacerea cu cauțiuni nu e așa complicată.
Oricine poate învăța aspectele de bază.
Dar există un instinct care separă un agent de cauțiuni priceput de restul.
- Care e? - Trebuie să poți
să-l privești în ochi pe viitorul client și să te-ntrebi:
„E cineva în care am încredere?”
Uneori, totul pare în ordine,
dar o mică voce acolo undeva îți spune că ceva nu e-n regulă.
Dacă am încredere în omul ăsta, o să regret.
E ceva ce vrei să mă întrebi, bunico?
Nu pot să nu mă întreb, Pete.
Bunicul tău a avut atacul cerebral
și, brusc, rupi o tăcere de 20 de ani.
Mereu ai crezut că suntem bogați.
Deci,
nu pot să nu mă întreb
dacă nu cumva te-ai întors ca să profiți de noi.
BIROUL DE ELIBERARE CONDIȚIONATĂ
Ai dreptate, bunico.
Știam de atacul cerebral.
De unde?
În ultimii ani, m-am tot gândit la verile
petrecute aici.
Știi cum era,
acel verde, acea nuanță de verde...
E cel mai frumos lucru pe care l-am văzut.
Și leagănul din cauciuc.
Se rupea în fiecare vară, și, în fiecare vară, bunicul îl repara.
Și merele.
Merele nu mai au același gust, bunico.
Nu de când am pierdut acel copac bătrân.
MESAGERIE VOCALĂ BIROUL DE ELIBERARE CONDIȚIONATĂ
N-o să te mint.
Eram într-o situație urâtă.
Am făcut lucruri de care nu sunt mândru.
Eram gol pe dinăuntru.
Deci...
Am intrat pe Facebook. Și am găsit-o pe Julia.
I-am citit postările fiindcă...
eram rușinat de cine devenisem.
Și, într-o zi, s-a întâmplat.
Bunicul a avut un atac cerebral.
Știam că n-o să-mi pot ierta niciodată
dacă nu dau de voi.
Mi-a luat o vreme să-mi dau seama cum.
Ăsta e adevărul, martor mi-e Dumnezeu.
Îmi pare rău. Mă scuzi o clipă? Scuze.
Josipovic, la telefon domnul Bagwell.
Am auzit de pisicuță și îmi sună a gogoși.
Dar ai reușit să te reprogramezi, deci hai să-ți explic clar.
Dacă nu ești în sala de așteptare la 16.30,
nu la 16.31, nu la 16.33,
ci la 16.30,
te întorci la închisoare.
Azi.
FIXARE ALARMĂ 15.20
Fiecare sărut, fiecare moment al nostru a fost o minciună.
Asta vrei să zic?
Țeși intrigi. Este copilul lui Nick sau nu?
Îl scot la plimbare pe Hush Puppy și merg la magazinul de animale. Sus.
Ridică-te.
- Ce nai... - Mâinile la spate, acum.
Ce dracu'?
E ridicol.
Nu e ridicol.
- Dă-mi picioarele. - Nu.
Sunt doar o oportunistă pe care tatăl tău...
N-o să fug.
Categoric.
Categoric, băga-mi-aș!
Nu crezi că e puțin excesiv?
Uite, ce pot să...
Vizionare plăcută.
Haide, Hush Puppy.
Hai, fetițo.
Pune-l pe biroul de acolo.
Sigur, da.
Deschid seiful acum.
- Poți să treci dincolo. - Sigur.
V-ați întors!
Seiful e deschis, stai acolo.
Cum a fost excursia?
- A fost bine. - Pete a găsit un ceas antic
pe care-l folosim ca garanție.
Impresionant, pare a fi un talent înnăscut.
Și tu ai un talent înnăscut, Julia, doar de alt gen.
Pete, ce zici să...
vii cu mine până la colț, să iau scutece și chestii?
Da. Sigur.
Nicio problemă, da, mergeți.
O să mă odihnesc un pic
și apoi îl scot pe dl Metzger din închisoare.
Bine.
Ți-am lăsat mai multe mesaje. Sună-mă neapărat înapoi.
Trebuia să fi terminat până acum.
Promite-mi că nu mă dai afară când preiei tu.
Cum adică?
Ești marea speranță a afacerii cu cauțiuni.
Sunt sigur că putem găsi o soluție.
Nimic nepotrivit.
Pentru că, evident, suntem veri.
Evident, da.
Intru aici după niște țigări.
Parcă erau scutece.
Da, n-am vrut o predică de la Audrey.
Hei, Julia.
N-o să-ți iau slujba.
Faci o treabă foarte bună.
Ești doar amabil.
Am eu față de mincinos?
Așteaptă aici. Mă-ntorc imediat.
La dracu'!
Salut, cum ți-a fost ziua?
Jacob doarme.
M-am jucat cu el toată ziua.
L-am epuizat.
Ți-e foame?
- Da. - Păi...
Vince te-a trimis? E aici?
Vince e aici? Vine Vince?
Bun venit la Pinetop!
Ți-am zis să petrecem timp împreună!
Ce dracu'?
- Ce naiba, omule? - Uită-te la fața ta, omule!
Ți-ai ieșit din minți, Taylor!
Ia uită-te ce față faci!
- M-ai speriat de moarte! - Știu! A fost uimitor!
Ai luat-o razna rău de tot?
Amice.
Trebuie să te duci la doctor.
Nu e ceva normal.
Oamenii fac rahatul ăsta doar dacă vor să ucidă pe cineva.
- Stai așa. - Doamne!
Asta ai crezut?
Unde naiba suntem, omule?
Cine-i Vince, omule?
Ce? Numești locul ăsta Pinetop?
- Unde sunt pinii? - Nu schimba subiectul.
Când aveai gluga peste cap ai zis...
te îngrijorai pentru un tip Vince.
În ce fel de belele ești, omule?
Bine.
O să-ți spun ceva, da?
Promite-mi că nu spui nimănui.
Jură.
Bine, jur, omule.
Mă văd cu o fată
și pe soțul ei îl cheamă Vince.
Înțelegi?
Da, o femeie măritată.
- Nu, înțeleg, e nașpa, adică... - O iubesc, Taylor.
Omule, n-o să spun nimănui, da?
- Telefonul. - Îmi pare rău.
Habar n-aveam.
Unde mi-e telefonul?
Taylor, poți să mă duci la gară?
Pentru ce?
Putem merge la afurisita de gară?
- Bine! - Mersi.
De câte ori ți s-a întâmplat asta?
Să petreci prea mult timp în bucătărie
căutând tigaia perfectă
ca să rezolvi o problemă de gătit.
Dacă ești ca majoritatea oamenilor,
ai un dulap plin de tigăi vechi, care nu sunt ceea ce vrei.
Ai nevoie de acea tigaie care să le facă pe toate.
Vere Pete?
Unde ți-e simțul umorului?
- Când eram copii... - Știi ce? Nu mai suntem.
Nu mai spune, Sherlock. Dar eu...
În fine. Mă bucur că Julia nu e aici.
Ce vrei să spui cu asta?
A fost ideea ei, omule.
Ea te-a înscenat. Întreaga poveste de a merge la magazin pentru scutece?
Ce naiba e-n neregulă cu familia asta?
- Puțin ajutor. - Vin acum.
Poliția din New York.
Mișto băieți.
Cărui fapt îi datorăm onoarea?
Mă iei peste picior înainte să deschid gura?
Bun venit la Bridgeport, detective. Cum pot fi de folos?
Caut un tip care a venit în oraș acum câteva zile.
Vin imediat.
Abia aștept.
- Salut! - Salut.
Unde naiba ești?
L-am văzut pe înregistrare, coborând din autobuz în Bridgeport.
- Ești în Bridgeport? - Da.
Ce?
Te plimbi pe-acolo și speri să dai peste el?
Verific la poliția locală.
Îți zic, e aici. Simt asta.
Da.
Dar știi supravegherea aia cu care am insistat?
L-am pus pe Cole.
Doar ce-a sunat. Se pare că Marius are o întâlnire acolo
în după-amiaza asta, la 16.30.
La dracu'!
Urcă în mașina ta de poliție,
pornește sirena de poliție
și mișcă-ți fundul de polițist aici, imediat.
- Da? - Marius?
- Eu sunt. - Eddie, unde ești?
Sunt pe acoperișul clădirii lui Richard. Am scăpat, frate.
Uite,
când închid, sar pe clădirea următoare.
Unde ne întâlnim?
Cum ai scăpat?
Pe geam, Richard și-a scos câinele.
Pierd semnalul.
Unde ne întâlnim?
Ei știu că ai plecat?
- Încă nu. - Du-te înapoi.
Ai zis să mă duc înapoi?
Eddie, întoarce-te până nu află că ai plecat.
Nu! Nu pot să fac asta.
Deja au asmuțit un câine pe mine
și mi-au spart nasul, omule.
- Ce? - Fiindcă am încercat să fug ieri.
Exact despre asta vorbesc.
Trebuie să te întorci. Uite, te scot din asta, bine?
Mai am puțin și fac rost de bani.
- Cât de puțin? - O zi sau două, maximum.
Dacă pleci acum, o să fugim de Vince
și de poliție pentru totdeauna, da?
Ai încredere în mine cu asta.
E cea mai bună variantă. Te rog. Întoarce-te.
La dracu'!
Haide!
REVOCATĂ
Bagwell.
Dle Bagwell.
Sunt Marius Josipovic.
Sunt bolnav ca un câine.
Nu mai spune!
Nu știu ce s-a întâmplat, a început după prânz.
Unde ești?
În pat,
cu febră.
N-am vrut să vin la birou și să îmbolnăvesc pe toată lumea.
Da, foarte grijuliu din partea ta.
Să-ți spun ceva, Josipovic. Odihnește-te.
Și, dacă te simți mai bine mâine,
sună-mă și reprogramăm.
Între timp, ai grijă de tine.
Bine, mulțumesc.
Liz, ocupă-te de apelurile mele, da?
Trebuie să merg în White Plains, să dau de o pasăre căcăcioasă.
Stai, Hush Puppy, așteaptă. Așa.
Ticălosul. Nenorocitul!
- Salut. - Fir-ar a naibii, Eddie, ce dracu'?
A trebuit să mă cac.
- Eram disperat. - Te aștepți să cred asta?
Data viitoare o să mă cac pe canapeaua ta, dacă asta vrei.
Nimeni nu fuge în familia ta.
Încercai să evadezi.
Poftim?
Omule, dacă voiam să evadez, aș fi fost plecat deja,
nu-i așa?
Bună ziua, vă pot ajuta?
- Katherine Boyd? - Da.
Îl caut pe Marius Josipovic.
Adică Josipovic?
Bun, îl cunoști.
Cine sunteți?
Supraveghetorul lui.
Conform actelor mele, aici locuiește.
E aici?
Marius, ești treaz?
Marius, sunt domnul Bagwell.
Bună ziua, dle Bagwell.
- Nu vreau să-ți strâng mâna. - Bine.
Am venit doar să văd ce faci.
Fierbinte. Poftim, amice.
Totul e să mănânci mâncare albă când ai diaree.
Unchiul Marius o să fie bine?
Sper, scumpo.
I-a ieșit de peste tot, toată după-amiaza.
Apropo, eu sunt Brendon.
Nu e nevoie să mă conduceți.
Nu ești vultur, Josipovic.
Sunteți cei mai tari!
- Amanda, dragă... - Plec, la revedere, unchiule Marius.
Pa, Amanda.
E grozavă. Îmi faceți o mare...
Taci dracului din gură.
- N-am fost de acord cu asta. - Știu.
Dar Marius știe cât de mult riscăm
făcând asta și știe, de asemenea, că nimic de genul ăsta
nu se mai poate întâmpla, nu?
- Marius? - N-o să se repete, pe cuvânt.
Nu că ar valora prea mult.
Trebuia să te împușc și să zic că ești un intrus.
Înțeleg, ascultă...
Mai știi adresa pe care ți-a dat-o Audrey la telefon azi?
- Ce? - Dacă un polițist
vine aici să mă caute,
e mai bine să-i dai adresa aia.
Nenorocitule!
Cât de periculos e nemernicul ăsta?
Doar dă-i adresa.
Ți-am făcut-o!
Am uitat să-l întreb pe Taylor azi,
ce anume am făcut ca să merit asta?
- Chiar nu-ți amintești? - Nu.
- Pe bune? - Pe bune.
M-ai încuiat în seif.
- Seiful biroului? - Cum să nu-ți amintești?
Stătea deschis și m-ai provocat să intru.
Apoi ai închis ușa.
Bine, mă urăsc puțin.
Poate nu știai că se-nchide
și am stat acolo doar un minut.
Dar încă am coșmaruri cu asta.
Dacă te consolează cu ceva, am fost închis
în portbagajul unei mașini azi și a fost cea mai urâtă jumătate de oră.
Atunci... treaba mea aici s-a terminat.
Câți ani aveai?
Aveam șase, și tu zece. Atât aveam.
Chiar porți pică.
Nici nu-ți imaginezi.
Vrei să te duc acasă?
În portbagaj, nu.
N-ai simțul umorului.
Stai așa.
Cum ai ieșit?
Din seif?
Da.
Bunicul mi-a dat drumul.
Măcar în cineva tot are încredere.
Salut!
- Salut! - Ce faci?
Bine.
Putem să vorbim puțin?
Da, sigur.
Ia loc.
S-a întâmplat ceva?
Nu, doar că...
am avut o zi lungă.
Uau!
Amice, sunt mulți bani acolo.
N-ar trebui să-i lași așa, la vedere.
Da, am ajutat-o pe Julia să obțină cauțiunea Persikof
și mi-a dat un procent, deci...
Și, știi...
Poftim.
Pentru ce-s ăștia?
Ca să nu mai ratezi următoarea excursie cu clasa.
Nu trebuie să faci asta.
Știu că nu trebuie, vreau.
Ia-i.
Mersi, vere.
Bine, pe curând!
- Pe curând! - Noapte bună.
Da!
Ia loc.
S-a întâmplat ceva?
Nu, doar că...
am avut o zi lungă.
Bine, pe curând!
- Scuze. - E-n regulă.
Subtitrarea: Iulia Rolle
Redactor Robert Ciubotaru ă.