Отто, що ти робиш?
Я знаю, що ти взяла гроші.
Про що ти?
Застава Чейтона Докері, 150 штук готівкою.
Суд починається сьогодні.
Вони у сейфі.
Одрі, я відчиняв сейф.
Я не розумію, чому ти мені збрехала.
Я вже було думав, ти змінила код, бо в мене маразм починається.
Я ніколи так не казала, це ти сам придумав.
Знаєш, що я надумав? Що ти була з Семом.
Я подумав, що ви взяли гроші,
щоб разом утекти.
Як ти міг таке подумати?
Склав два й два.
Сем звалив саме тоді, коли ти змінила код.
Гадаєш, я могла тебе зрадити, як ото ти?
І це також, так.
Ми вже давно одружені.
І я бачу, що ти у щось встряла.
Я не хочу, щоб ти знову мені брехала, але дай відповідь на одне запитання.
Суд Докері буде тривати пару тижнів.
Ти встигнеш повернути гроші до того?
Навіть не знаю.
-Отто, куди ти? -Я не допущу, щоб ти сіла за ґрати.
Або й гірше,
залежно від реакції Докері на новини.
Отто, чекай.
Підлий Піт
О боже,
який милий малюк.
У четвер я зайнятий, може, п'ятниця?
Вам треба його у рекламі зняти.
-Справді? Ви так думаєте? -Звісно.
Бувай...
-Вітаю. -Дякую.
Пробачте, що турбую.
Я їду в музей мистецтв у Хаусатоніку.
І шукаю свій автобус,
та не можу знайти. Допоможете?
Так, покажіть розклад.
-Гаразд. -Вона на цьому знається.
Добре, тут усе трохи незрозуміло.
Може, з третього на п'ятий пересісти.
Ні. Пройдіть два квартали.
-І сядьте на перший. Все просто. -Так, і справді.
Можемо провести.
Ні, дякую. Я і сам знайду.
Дякую. Знаєте, вчора Бріджпорт мене не дуже вразив,
та після нашої зустрічі
все змінилося. Тож дякую вам.
Немає за що.
-Ви красуня. -Дякую.
Справді.
-Пощастило. -Дякую.
-От паскуда. -Що?
Він нас обчистив.
Любий...
ЯКЩО ХОЧЕТЕ ПОВЕРНУТИ РЕЧІ, ПІДІЙДІТЬ ДО СТОЛИКІВ ДЛЯ ПІКНІКА
Сідайте, чудові люди.
Це ницо, чуваче.
Є ж кодекс, шахрайська честь.
-Ви обікрали мене першими. -Так.
Ми не знали, що ти у грі.
-Віддай нам наші речі. -Цього не досить.
Я хочу зрозуміти, як ти це зробив.
Чесно, ви були занадто впевнені у собі.
Я прикинувся цукерочкою, а ви й з'їли.
Ось ваші речі.
Ну, технічно вони не ваші, бо ви їх вкрали, як зграя хуліганів.
Було весело, ходімо.
Ти добре відчуваєш момент, коли краще
витягнути гаманець.
А ти, схоже, лише час умієш тягнути.
Чекаєш, поки буде нагода.
Працювати наодинці ти ще не скоро зможеш.
А ти одинак?
Коли набираєшся досвіду, напарник стає тягарем.
Ну вкрав ти декілька гаманців і телефон із рюкзака.
Теж мені, Гудіні.
Ти знаєш, що про це казав Гудіні?
Що найкращі кишенькові злодії — це жінки.
Чому? Бо вони терплячі.
Він і тебе обчистив.
Ти не просто одинак. Ти справжній майстер.
Розкажи, як це робити. Поясни.
Мені потрібна ваша допомога.
Яка саме?
У вас є якась машина?
Припустимо.
-Ви колись пасли кого-небудь? -Ага.
Багатеньких йолопів.
І ми не попадалися.
Добре, треба прослідкувати за деким.
-А ти чого не можеш? -До чого ці питання? 300 баксів.
-Як ви, згодні чи ні? -Ні.
Чекай.
Якщо ми погодимось, ти навчиш нас чогось.
Гаразд.
Згодна.
Нахрін. Гаразд, і я.
Боже, ти мені просто життя врятував. Я голодний, як вовк.
-Хочеш? -Мені кави вистачить.
-Щось не так? -Ні, все добре.
Ти пам'ятаєш про третє число?
Риболовля на озері Кресент?
Джиммі вже забронював будинок і човна. Час скидуватися.
Я зовсім забув. Цього року без мене.
Що? Ні, ні...
Я Піта візьму. Як таке пропустити?
Я радий, що ви знову здружилися. Стільки часу минуло.
Чуєш,
хотів запитати. Пам'ятаєш Чейтона Докері?
Так, зберігав сировину для виробництва метамфетаміну.
Так. Заставу за нього внесла бабуся, а я хворів і був не в курсі.
Суд почнеться сьогодні. Його захищає Ленс.
І мені цікаво, які шанси у звинувачення.
Кажуть, доволі непогані.
Другий арешт, його схопили з купою псевдоефедрину.
А навіщо його стільки, як не для виробництва метамфетаміну?
Але це непрямий доказ.
Один із його хлопців дав свідчення проти нього, є свідок.
Він сяде надовго, якщо Ленс не витягне кролика з дупи.
Чи хтось іще.
ІДА КІЛІНҐ
Пробачте. Можна?
Я сподівалась, ви допоможете мені дещо з'ясувати.
Залежить від того, що саме.
Що ж, Ідо.
Яке гарне ім'я.
Нещодавно я вклала свої гроші у землю.
У мене вдома сталася пожежа, я втратила всі родинні цінності,
фото дітей, онуків. Це було жахливо.
-Співчуваю. -Дякую.
І документи на земельну ділянку також згоріли.
Я можу дати вам копію.
Було б чудово.
І я хочу дізнатися, хто був першим власником.
Я знайшла там дещо і хочу повернути.
-Ви можете знайти це онлайн. -Так.
Але там лише підставна фірма.
Мені потрібні адреса й ім'я власника.
Усе, що я пам'ятаю, — що її звали...
Вікторія.
Я не можу надавати особисту інформацію.
Ніяк? Та річ — золотий тенісний браслет.
На ньому гравіювання з ім'ям.
Гадаю, дуже цінний.
Особисто я б хотіла такий повернути.
Пробачте, та не можу.
У вас така гарна кофта.
Це англійська резинка?
Я намагалась її засвоїти, та завжди
примудрялася пропустити петлю посередині.
Востаннє я просто розридалась.
Треба все розпустити до того місця, де ви помилилися,
і захопити ту петлю.
-Усе так просто? -Так просто.
Ваша майстерність говорить сама за себе.
Скажіть,
ви в'яжете на замовлення?
Я б купила таку.
Мені її племінниця зв'язала.
Хотіла, щоб я ходила в ній на роботу. Тільки тому я в ній.
Чого не зробиш заради родини, га?
Знаєте що?
Я б хотіла замовити таку кофту
у вашої племінниці.
Треба допомагати молодим з чогось починати.
-То це за кофту? -Звісно.
За що ж іще?
А ви пам'ятаєте адресу земельної ділянки?
Отто, щоб тебе, я вже десять повідомлень залишила.
Я вирішую проблему. Не нароби дурниць.
Я...
Хотів перевірити, чи прийдеш ти нині в суд.
Якщо хочеш, я можу тебе підвезти.
-Ні, я сам. -Привіт, Отто.
Заходь.
Квагу.
Для вас із Одрі.
Я знаю, що вона любить оленину.
Це забагато. Але вона буде щаслива.
Подякуй їй за Чейтонову заставу.
Не кожен би за це взявся.
Ми давно знайомі, Квагу. Я завжди радий допомогти.
-Я непокоюся, Отто. -Тату, нічого переживати.
Я сидів у в'язниці, отримав максимальний термін.
Я не бажаю такого тобі.
Це другий арешт.
Світить десять років, у кращому разі.
Тату.
Слухай свого сина, Квагу.
Не варто думати про найгірше.
Це справі не допоможе.
Проведи мене до машини.
Я не хотів нічого казати при батькові.
Але
я розумію його занепокоєння.
Я втратив доньок.
І заради онуків піду на що завгодно.
Чейтоне, надійні люди кажуть,
що докази проти тебе досить вагомі.
І, ймовірно, тебе посадять.
Коли я думаю про Квагу
-і те, як це вплине на нього... -До чого ви хилите?
Я знаю людей.
За невелику суму
вони можуть переправити тебе у резервацію в Канаді.
А потім за океан.
-Ви думаєте, треба тікати. -Я говорю з тобою відверто.
Звісно, тобі не буде легко, та...
Ти залишишся на волі.
І твій батько не буде роками дивитися на тебе через ґрати.
Та вирішувати треба швидко.
Знаєте, я ціную вашу відвертість.
Мало хто може говорити так щиро.
Але я спробую щастя в суді.
Дякую, що думаєте про мене. Ви хороша людина.
-Що він від мене хоче? -Гадки не маю.
Слухай, я не витримую. Скажи вже нарешті.
Він не казав.
Ні, ні, ні. Пусти мене. Я маю втекти.
Якщо будеш бігати, нога болітиме ще дужче.
-Пішов ти. -Іди.
Що це? Що за хрінь?
Ось і він.
Вирішив з тобою пообідати. Твоє улюблене.
Качка по-пекінськи, чоу-мейн
і те смердюче тофу, яке ти любиш.
Ви жартуєте?
Ні, ти що. Сідай,
їж.
Я не голодний.
Та годі, Річі. Як хоче стояти,
нехай стоїть, просто я подумав, враховуючи
твій стан, тобі, може, важко тримати рівновагу.
Слухай, я не знущаюся з тебе...
Те, що сталося, було сумно, але
проблему створив не я, а твій брат.
А нам з тобою доводиться її вирішувати.
Але ми можемо допомогти один одному.
-Справді? -Ага.
-Хочете, щоб я допоміг вам? -Так.
Боже, це неперевершено.
Господи, Едді, та сідай уже.
Я сам тобі покладу. Дивись.
Тофу.
Я не знаю, як ти це їси, та...
Ось, і ще рису.
Слухай, у мене є проблема з одним гравцем.
І ти можеш мені допомогти.
Зрозуміло.
Якщо проблема з гравцем і потрібна моя допомога,
це Мукерджі.
Він мухлює, я це знаю, та не можу його спіймати.
Треба, щоб ти підловив його.
Тоді я зроблю його найжалюгіднішим гівнюком, від нас до Мумбаї.
Гаразд.
Якщо у вас є машина часу або палець. А інакше хрін вам.
Гадаєш, розумно так зі мною говорити?
Вам треба, щоб я усміхався за столом з Мукерджі, так?
А що за це отримаю я?
Окрім китайського їдла!
-А що ти хочеш? -А ви як думаєте?
Щоб ви списали борг Маріуса й відпустили мене.
Це між мною та Маріусом. Цього я тобі не дам.
То що, як Маріус не знайде гроші,
ви мені ще один палець відріжете?
Чого б не зробити це зараз?
Гаразд, Річі.
Ти, дрібний засранцю, вирішив повимахуватися?
Давай. Покажи, на що ти здатен, йолопе.
-Давай! -Любий, не треба.
Вінсе.
Сядь, сцикло.
-Все. -Добре.
Ти хочеш спіймати Мукерджі.
Так, але такого я не терпітиму.
Цей довбень мені в обличчя пащекує.
Я знаю.
Дай мені час. Я його вмовлю.
Ми ж не хочемо, щоб Мукерджі побачив, що його улюбленого круп'є побили?
Гаразд.
Та Едді має здавати в цій грі, інакше я не тільки палець йому відріжу.
Так, звісно. Відріжеш.
Як ти це робиш?
Краще послухай Кароліну, добре?
Це твій єдиний правильний варіант.
-Зрозумів? Ти зрозумів? -Так.
Добре.
Смачного.
Річі.
Агов.
Руки вгору, не рухайся.
-Не рухаюсь. -Повернися.
Того разу ти мене обікрав, навіщо повернувся?
Я поясню, та...
Буде краще, якщо ви приберете дробовик.
Ні, більше ти мене не обдуриш, вилупку!
У мене у кишені те, що я хочу вам показати.
Можна я дістану з правої кишені?
Повільно, однією рукою.
Поклади на прилавок.
Тепер відійди.
Прошу, не треба! Дайте мені пояснити.
30 секунд.
Коли я прийшов учора,
я розповів вам про сиділку, яка краде у моєї бабці,
так от я збрехав, та жінка і є моя бабця.
У неї деменція, вона закладає в ломбард сімейні цінності.
А я бігаю по місту й відслідковую,
більша частина проданого — непотріб, типу того годинника.
Але тоді зник Ролекс батька,
що дістався йому від діда.
То моя єдина пам'ять про нього.
І коли я прийшов сюди
і побачив той наручний годинник,
на мене щось найшло.
Якби ти не вкрав, а запитав,
то дізнався б, що його принесла не бабця.
А клерк із банку, що все програв.
Тепер я це знаю.
Ми знайшли годинник батька у шухляді столу.
Я вирішив прийти сюди, перепросити й усе виправити.
Гаразд.
Можеш іти.
За однієї умови: щоб я тебе тут більше не бачив.
-Дякую, гаразд. -Іди вже.
Я знаю, що не маю права просити,
та я все ще відслідковую все, що заклала моя бабця.
У вас немає списку того, що вона приносила?
Годі. Я всю дорогу з заплющеними очима.
Хочеш мене замочити — вперед.
Ще декілька кроків.
Ось так.
Розплющуй.
Що це?
Намагаюсь купити цю яхту.
Ти...
Ти купуєш її?
Справді?
Я ледве тримаюсь на плаву з дітьми, а ти яхту купуєш.
Ти зовсім охрінів?
Так нечесно, я намагався допомогти.
Ми починаємо зближуватися, а ти мене відшиваєш.
-І чому ж, цікаво. -Знову за своє.
-Ну, так. -Я знаю, що я облажався.
Але як мені загладити провину, якщо ти не даєш?
Чудово, ми знову сваримося.
Я це інакше уявляв.
Пам'ятаєш, після народження Джейкоба,
ми зняли яхту й попливли на Плежер-Біч.
Так, пам'ятаю. Тоді в мене востаннє була відпустка.
Коли Бріджпорт залишився позаду,
у тебе наче гора з плечей спала.
Ти сказала: «Шкода, що ця яхта не наша».
Ми б могли попливти звідси, тільки ти, я й діти.
Те, що я зробив,
було тупо.
І егоїстично, і я відтоді постійно жалкую про це.
І мені шкода, що ти дізналася про це від інших.
Не вали все на Одрі.
Я не валю. Слухай, я був мудаком.
І я заслужив, що ти мене вигнала.
Вона не сказала тобі, бо хотіла захистити. Пробач, бляха!
-Гаразд, поїхали. -Ні, ти маєш рацію.
Так?
Вона думає, що захищає мене. Але вона не розуміє, як це,
коли всі твої рішення засуджують.
Може, досить про Одрі?
Пробач, що підняв цю тему.
Усе, про що я прошу, — ще один шанс.
Я не буду тиснути. Вирішувати тобі.
Як вона виглядає зсередини?
Вікторія Джеммет
Пані Джеммет, це знову Одрі Бернгардт. Треба поговорити, терміново.
Так. Прошу, передзвоніть.
-Та що за хрінь! Боляче ж. -Пробач.
Ти маєш виглядати презентабельно,
не рухайся, буде швидше.
Вінс так тобі вночі каже?
Мені йому рота закрити?
Зайві синці нам не потрібні.
-Можу бити там, де не видно. -Не треба.
Знаєш, я тебе не розумію.
Як ти можеш бути з Вінсом після того, що він зробив?
Тебе ж нікуди не випускають без цієї дурної горили.
Один раз по нирках.
Так, відійшов від мене!
-Ти мені довіряєш? -Тобі?
-Так. -Звісно.
Едді наляканий і злий.
Якщо я поговорю з ним наодинці,
то зможу його вмовити.
Вінс сказав мені бути поряд з тобою.
Точно.
Привіт. Радий тебе бачити.
Я замовила тобі спеціальний сніданок для інфаркту.
Знаєш, мала, ти єдина з вашої сімейки, кого я завжди радий бачити.
І я сумую, Семе.
Сподіваюсь, ти нічого не накоїла?
Мені доведеться тебе відмазувати?
Ні. Я просто янголятко.
Тепер я знаю, що ти брешеш. Та принаймні тебе ще не спіймали.
Пані, чим я завдячую честі бути запрошеним на сніданок?
Тобі від глаукоми.
Тепер я знаю: ти чогось хочеш.
-Ну, взагалі... -Моя дівчинка.
Нічого не давай безкоштовно.
То яку послугу старий Сем може тобі запропонувати?
Справа в Піті. Він завалився до нас через 20 років.
Усі так радіють його поверненню,
але тут точно щось не те.
Наприклад?
Я думаю, він не Піт.
-Можна спитати, звідки такий висновок? -Він попався в мою пастку.
Я дізналася, що його одинадцятиріччя пройшло жахливо.
І він не міг це забути.
Я вигадала історію, щоб підловити його, і він повівся.
Кицю.
Одинадцятиріччя? Хто взагалі таке пам'ятає?
Боже! Я вже забув, що зараз їв.
Семе, кажу тобі, з ним точно щось не так.
Слухай, я не кажу, що ти не маєш рації, та...
Але запитаю якомога тактовніше.
У чому сенс видавати себе за вашого родича?
Ось що я знаю про двоюрідного брата Піта.
-Я намагався сказати Одрі... -Ти говорив з нею про Піта?
-Ні, забудь, що я сказав. -Семе, давай.
Гаразд.
Я не мав би тобі цього казати.
Та Одрі просила слідкувати за ним, коли він тільки приїхав.
Він злочинець.
У нього є зв'язки в Нью-Йорку.
Якщо він і справді покидьок, це випливе.
Але ти ні в що не встрявай. Нічого не роби.
NEW YORK MAN.com Піт Мерфі
Дивний арешт жителя Нью-Йорка, Піта Мерфі.
Невже ми це зробили?
Визнай, було непогано.
Секс завжди був хороший. Проблема у решті всього.
Ага.
Знаєш, ти така красуня.
Припини.
Тобі досі незручно від чиїхось компліментів?
Ні, я не... Ні.
Ще й як.
Гаразд. Дякую за комплімент. Нам треба їхати.
Слухай, я...
Маю дещо сказати,
тільки не лякайся й дослухай мене.
Гаразд.
Я сказав, що не хочу тиснути.
Але й чекати я не хочу.
Хочу, щоб ми знову були сім'єю.
Ти, я, Елен, Джейкоб.
Я хочу показати, що я змінився.
А якщо я скажу, що ще не готова?
Я поважатиму це.
Просто хочу позначити свою позицію.
-Гаразд. Ти її позначив. -Добре.
У тебе ж сьогодні вдень слухання Докері?
Тоді я пішов у душ.
НАГАДУВАННЯ: ОПЛАТИТИ ОРЕНДУ ВІКТОРІЇ
-Де він, пані Крю? -Ваша честь,
свідка повідомили, і він мав намір дати свідчення.
Поїхав у середу на полювання й не повернувся.
Я прошу відстрочку, поки ми його не знайдемо.
Ваша честь, оскільки обвинувачення залежить від показів цього свідка,
прошу негайно анулювати процес.
Я не піду на це, пане Лорд.
Пані Крю, сьогодні п'ятниця,
знайдіть свідка до понеділка.
-Дякую, ваша честь. -Наступна справа.
-Чому ти не відповідав на дзвінки? -О боже! Та що ж це!
-Одрі... -Чому ти не передзвонив?
Я збирався, після засідання.
-Воно тривало три дні. -У мене й особисте життя є.
-Поверни мої гроші, негайно. -Наберіться терпіння.
Вони хотіли оголосити того тижня,
щоб ми могли продати свою власність.
Так. Але треба трохи почекати…
Я не можу чекати!
Я можу допомогти, якщо що.
Тут ти не допоможеш.
-Сьогодні я ходила до Вікторії додому… -Що?
Я залишила їй кілька повідомлень. Тиша.
Навіщо? Ми ж домовилися, що все буде анонімно.
Бо ти не брав слухавку! У мене проблеми.
Неважливо, які. Маю поговорити з Вікторією.
Продай мою частку іншим покупцям.
Я от-от втрачу бісову ферму.
Слухай, нам не варто говорити, поки...
Він не чує.
Я не хочу ризикувати.
-Агов! -Що?
Чого так довго?
-Тітонько, агов. -Яка я тобі тітонька?
Давай, закінчуй свої справи.
Ось.
Ні, ні. Вимітайся! Кому кажу! Геть!
Одрі, Одрі...
Заспокойтеся, гаразд?
Ленсе, ти давно посилаєш до мене клієнтів,
і я ціную твою допомогу з першими угодами. Але я...
Стала жадібною. Замахнулася на завеликий шмат.
Я хочу повернути свої гроші. Зараз же.
Так ви залишитесь без дуже великого прибутку.
Мені начхати. Я благаю тебе. Поверни мої гроші!
Гаразд. Добре.
Я запропоную вашу частку іншим покупцям.
Може, ви ще й у плюсі залишитесь.
Тільки пообіцяйте більше не зв'язуватися з Вікторією.
-Ви її відлякаєте, вона не допомагатиме. -Не буду.
Просто... Сам знаєш. Дякую.
Саме це… Я… Так. Дякую.
Дивіться, куди йдете.
То ж ви у мене врізались.
Алло?
Адреси, куди вона ходила. Спершу в канцелярію округу.
Потім у житловий комплекс у Квінсі.
Потім у суд, де говорила з чоловіком у туалеті.
А я прикинувся ідіотом, зайшов туди і підслухав.
Та все одно дещо взнав.
Що ти дізнався?
Якщо вона терміново не продасть
землю, то втратить ферму.
І вона хотіла поговорити з Вікторією.
А прізвище Вікторії?
Ви хоча б чоловіка запам'ятали?
Не просто запам'ятали...
ЛЕНС ЛОРД 935 ГРОУВ-СТРІТ, БРІДЖПОРТ 06605
А ви молодці!
То ти нас навчиш?
Ми допомогли, а ти нас кидаєш?
Хочеш навчатися? Ось перший урок,
скинь 70 кіло.
Як це розуміти, трясця?
Ти для цього створена, він — ні. Позбудься хлопця, тоді поговоримо.
Можна я тут трохи посиджу?
Ага.
Щось сталося?
Боюсь, це прозвучить тупо.
Коли це тобі заважало?
Елен і Джейкоб — найважливіше для мене.
-Я на все готова заради них. -Так.
Але ростити їх самій дуже важко.
Так, я знаю. Я теж без батька ріс.
Ясно. Коротше, ми з Ленсом зблизилися. Знову.
І все було добре. І я не тільки про секс,
-там завжди все було добре. -Ага.
Колись давно
у мене була дурна мрія мати яхту. Я ніколи не думала,
що він це запам'ятає, але так.
І тепер він купує яхту для мене й дітей.
-Він вам яхту купує? -Так.
Ого, чудово.
Але продукти й оренда за квартиру не менш...
Так. Він пропонував допомогу, та я відмовляла.
Гадаю, зіграла роль моя гордість і впертість.
Цікаво, в кого ж це я вдалася.
Що ж... Схоже, у вас усе налагоджується.
-Це чудово. -Ні... Ні.
Пам'ятаєш, я казала, що він зраджував?
Це була секретарка з суду.
Тріша. Вони працювали разом, а потім стали парою в біблійному сенсі.
Чутки дійшли до Одрі.
Навіть не знаю, як вона про все дізнається.
Вона мені сказала, гадаю, радіючи,
-і я його вигнала. -Це я знаю.
Костюми і все решта.
Я забула сказати, що бігла за ним
з бейсбольною битою.
Думаєш, у нього й зараз хтось є?
Ну, я... Боже.
Я побачила щось таке в нього в телефоні,
типу, заплатити Вікторії за квартиру.
Навіщо оплачувати чиюсь
оренду за житло, якщо не спиш із нею?
Правда ж? Може, я себе накручую?
І дарма панікую? Просто я не розумію...
Краще дослухатись до інстинктів.
Так! Але яких саме?
Господи!
-Пробач. Це так тупо. -Нічого.
Врешті-решт, чому б не запитати в нього?
Може, те повідомлення нічого не означає?
Може, я просто налаштувала себе на щось погане?
О боже! Дякую, що вислухав, Піте.
Мені треба було поговорити з тим, хто мене не засудить. Дякую.
Звісно.
Як можна сприймати його слова серйозно?
Він погрожував мені, розбив машину, знаючи, що я коп!
Вони бачили записи з камери.
Після того, як її знайшов я.
На записах немає твоєї машини.
А отже, і доказів проти нього.
Тому зараз проти його слів — тільки ваші з братом слова.
До тебе прийшли.
Поговоримо пізніше.
Привіт, Карлі.
-Що ти чула? -Нічого.
Якщо щось чула, нікому не кажи.
Так, без проблем.
Ти ж також дещо про мене знаєш.
Я маю тобі дещо показати.
Щодо Піта.
Карлі, у мене жахливий день. Що б там не було,
хай воно почекає, гаразд?
Надягай. Вінс хоче, щоб ти був у формі.
Подивимось, як сидить. Давай.
Якщо не вдягне, я його змушу.
Дякую. Це необов'язково.
Едді просто має випити, щоб заспокоїтись.
Едді не хоче.
Гаразд. Тоді Кароліна хоче.
-Бляха! -Що?
Я ледь палець собі не відрізала.
Що мені робити?
-Принеси пластир. -Де?
Лежить у ванній. Швидше.
Гаразд.
-У нас 30 секунд. -Для чого?
-Маріус був тут учора. -Брешеш.
У нього був пістолет, і він хотів повбивати тут усіх, хто стане між вами.
-Чого ж не вбив? -Я йому завадила.
Що? Чому?
Чому? Бо його б убили, і тебе також.
Я й так винна у смерті Чарлі. Усі ми.
Слухай. Я працюю з Маріусом. Ми знищимо Вінса.
Ти як? Як рука?
Кров ще йде. Дякую.
-Тримай. -Дякую.
Гарні новини, Едді готовий здавати карти.
Так, Едді?
Вікторія Джеммет
Що ви, нахрін, робите?
-Пробачте. А ви хто? -Менеджер. А ви?
Доброго дня. Я Кіт Конвей.
Приїхав... Подивитись на музей.
Орендував квартиру онлайн, ключ мав бути під килимком,
та я його не знаходжу.
Орендували в кого?
У Вікторії Джемет. Джанет. Джеммет?
-Ви з нею знайомі? -Ні.
-От і я ні. -Тобто?
Ніколи її не бачив. Там і меблів немає.
Схоже, вона не вселялася.
Ви знущаєтесь.
Думаєте, вона видурила в мене гроші?
Це ваші з нею справи.
Пробачте, у вас є її контактна інформація?
Щоб я міг з нею зв'язатися.
Вона платить щомісяця. Готівкою, у поштову скриньку.
І поки оплата приходить, усе інше власників не цікавить.
Дякую, мудло.
-Привіт. -Привіт.
-Треба поговорити про... -Що б там не було, воно почекає.
У мене поганий настрій.
Я тебе засмучу ще сильніше.
-Поговоримо пізніше? -Піт — злочинець.
-Я знаю, у кого гроші. -У кого?
У колишнього Джулії.
Адвоката.
Він розвів Одрі на 175 штук.
І яку аферу він влаштував?
Наскільки я зрозумів, «Іспанського полоненого».
Що будеш робити?
Ми самі його кинемо.
Джозефе? Це Марджері. Тут Маріус...
ДЕ 175 ШТ. ДОКЕРІ 150 ЗАСТАВА 25 ЯХТА
Можемо влаштувати шантаж.
Десять років тому у Філадельфії вийшло непогано.
Момент не той. Він саме обробляє Джулію.
Він не настільки тупий, щоб повестися на іншу.
-На це не розраховуймо. -Так.
Може, ще одна афера з землею.
Та раптом він запідозрить?
Або буде настільки самовпевненим,
що поведеться.
Так. Гордість. Ніщо так не підводить.
-Майже ніщо. -А якщо роздути вартість?
Може спрацювати.
Але проблема в тому, що ви знайомі.
Так, або саме це може допомогти.
Бо він не підозрюватиме мене у спробі його розвести,
поки підозрюватиме, що я трахаю свою двоюрідну сестру.
А ти трахаєш?
У мене немає сестер.
Вона класна? Чому б ні?
-Вона ж не справжня двоюрідна сестра. -Ближче до справи.
Щоб швидко провернути аферу з роздуттям вартості,
потрібен той, хто вже це робив.
Портер.
Ні, він звинувачує мене у смерті брата.
Але він помиляється.
-Я так не думаю. -А я думаю.
Якщо Марджері змогла забути, то...
Забути? Я бережу злість для того, хто натиснув на гачок.
Я зроблю каву.
Кажуть, що у Портера справи не дуже.
Господи...
Ви мене до всирачки налякали.
Щось не так?
Ми знаємо, що ти злочинець, Піте.
Це ти?
ЖИТЕЛЬ НЬЮ-ЙОРКА ПОГРАБУВАВ ТИР
Це правда, Піте? Ти сидів?
Так.
І саме тому я вам потрібен.
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова нув на гачок.