Якщо ви сумніваєтеся,
зараз саме час відмовитись.
Я не буду відмовлятися.
Тоді ніяких прощальних поглядів.
І сліз.
Ніяких: «Я сумуватиму за тобою найбільше».
-Ніхто не може підозрювати. -Я знаю свою роль.
Коли ви змусите мене відкрити сейф, не хапайте сам ящик з грошима.
Візьміть щось іще на додачу.
-Наприклад? -Що завгодно.
Це не може виглядати як наводка.
Ящик з грошима беріть в останню чергу.
За моїм сигналом хапайте рушницю.
Я постараюсь не стріляти.
Адреналін, самі знаєте.
У вас не буде шансу, та за піклування дякую.
Головне — добре відпрацюйте на камеру.
І ще одне: будьте самі.
Я буду сам.
Те, що я розповідала про матір Аманди, — це правда.
Її звали Еліс, ми дружили.
Але я не казала,
що вона була шахрайкою.
Після її смерті ми з Маріусом узяли Аманду до себе.
За декілька місяців Маріус
знайшов іншу напарницю й звалив.
Він казав, що я втратила хватку, та...
Думаю, справа в його дитинстві.
Йому не хотілося з дитиною жити.
І я зав'язала.
Тоді зустріла тебе...
і ми з ним не бачились, присягаюся богом, жодного разу,
-поки він не заявився сюди на днях. -Може, ти мене зараз розводиш.
Ні, ні.
Не чіпай мене.
Присягаюсь, я говорю правду.
Ти для мене
дуже важливий, ти й Аманда. Я кохаю тебе.
Знаєш, що зараз важливо, люба?
Зв'язаний коп у нас у підвалі.
-Він справжній. -Маріус набере, ми його випустимо.
-Я присягаюся. -Звідки ти знаєш?
Я думаю так:
ми його відпустимо...
У кращому випадку?
В'язниця,
я втрачу бізнес,
Аманду заберуть до притулку.
Я не допущу цього.
Філіс
-Привіт. -Привіт, Піте.
Я йду.
Куди?
Хотів до подруги з'їздити. Тої, заміжньої.
Так. Я думав, може,
ти йшов мені ще одну шину проколоти.
У магазину алкоголю навпроти
була камера спостереження.
Я бачив, що це ти.
Навіщо?
Чому? І не розповідай, що це через прикол з багажником,
бо за це я вже перепросив.
Біотуалет.
Що?
Бляха. Що?
Коли я вийшов з бару в той вечір,
я тільки й думав,
як ти перекинув біотуалет, коли в ньому був я.
Що...
Гаразд.
Чорт забирай. У дитинстві я був таким гівнюком.
Та ми вже не діти, Піте.
Через це я можу кар'єру втратити!
-Неправда. -Що?
-Ти все ще дитина. -Що ти... що?
Так, я порізав шину.
Це паскудно, та я так учинив.
Але я не змушував тебе бити того хлопця.
Хто ж ти тоді?
Що у вас тут відбувається?
-Нічого. -Непорозуміння.
Ви ж родина.
Господи Ісусе!
У світі нема нічого важливішого за родину.
Тупа скотина!
Маріусе?
Едді? Чекай, звідки у тебе телефон?
Сказав Кароліні, що як не поговорю з тобою, вийду з гри.
-Едді, це дуже небезпечно. -Та ти що, бляха?
Слухай...
Я знаю, тобі страшно, та завтра я дістану гроші.
В одного злочинця-юриста є 100 000.
Давай без цих підбадьорливих балачок.
І Кароліна туди ж.
Знай: більше я їм не дозволю нічого мені відрізати.
-Тобто? -Тобто наступного разу я відбиватимуся.
Я зможу дістати з бару ніж.
Едді, не роби дурниць.
Вони тебе вб'ють. Ти розумієш?
Так. Їм доведеться.
Треба діяти
за довбаним планом! Інакше всі ми — трупи.
Я дію за сраним планом!
Тільки знай: якщо раптом ти
-не встигнеш... -Я встигну!
-Саме про це я тобі й кажу! -А якщо ні?
Їдь звідти.
Просто тікай.
Він усе одно мене вб'є, Маріусе.
Пішло воно все!
Чому б не завтра?
-Едді, ти можеш... -Мені час.
Бляха.
Щось ти довго, Едді.
Я просто...
Скільки разів вам казати,
якщо треба по-великому, йдіть нагору.
Ти хоча б попшикав там?
-Ні, там не... -Погано виглядаєш.
-Так. -Що сталося?
-Я відчуваю... -Що?
-Боїшся за стіл сідати? -Може.
Та не переймайся ти. Напевно, це неминуче.
Слухай, я посаджу Тейта за великий стіл,
а ти роздаватимеш англійцям.
-Ні. -Тобі буде простіше.
Так ми й зробимо.
Ти маєш налаштуватися на завтрашню гру з Мукерджі, зрозумів?
-Гаразд. Так. -Тобі не погано?
-Ні. -Не підведи мене.
-Гаразд. -Давайте.
Усі інші на позиції. Скоро клієнти прийдуть.
Підлий Піт
…це означає...
Прославлення Господа. Так красиво.
-Мені час. -Дуже вчасно.
-Що? -Куди?
У місто. До друзів.
І як ти доїдеш?
Думала, мене підкинуть дідусь чи Тейлор,
та, бачу, не склалося. Чого вони пропустили недільний сніданок?
Твій дід у конторі, а Тейлор зайнятий.
Немає часу свою душу врятувати?
Смішно. Поки в пеклі не горітимеш.
Мені сподобалася проповідь.
Ой, підлабузник.
Справді.
По-перше, то було наставляння.
Проповіді у протестантів.
Язичники нещасні.
-Ми раді, що ти прийшов. -Дякую, що запросили.
Поки ти тут, подивишся для мене деякі папери?
Безкоштовних сніданків не буває.
Нам треба забрати дітей у моїх.
Я заберу. Будь з Одрі. Зароби собі плюсики в карму.
А мене підкинеш?
Хоча не треба. Може, мене підбере якийсь
-милий на вигляд чоловік у фургоні. -Збирайся. У тебе п'ять хвилин.
-Я чекатиму в машині. -Тобто будеш курити.
Так, буду курити!
-Ти куриш? -Тільки крек.
Нам треба поговорити.
Тема неприємна.
Ось ти де.
Ти мені снилася.
Сподіваюсь, хороший.
Там була якась катастрофа.
Може, навіть ядерна війна.
Здавалось, наче весь світ палав.
А я шукав тебе.
Та чомусь не міг знайти,
вигукував твоє ім'я...
Не такий уже й хороший.
Ти забагато працюєш.
Може, проведемо день у ліжку?
Замовимо їжу...
будемо дивитись фільми...
Що? Що таке?
Сьогодні неділя.
Так. Я знаю, який сьогодні день.
Крайній строк для Маріуса.
Так. І це я знаю.
Якщо ти понівечиш руки Едді,
то не зможеш спіймати Мукерджі.
Пропонуєш помилувати Едді?
Ага.
-Слухай. -Ну?
Я запитаю, а ти маєш чесно відповісти.
Звісно.
Маріус усе ще важливий для тебе?
Ні.
Маріус утік.
І залишив тебе зі мною.
Дякую йому за це.
Ну?
Що ну?
Хіба у глибині душі у тебе не було поганого передчуття?
Ти думала, що Ленс тебе зраджує
-з жінкою на ім'я Вікторія? -Я поквапилася з висновками.
Він вигадав цю Вікторію, щоб кинути бабусю.
Ти усвідомлюєш, як безглуздо це звучить?
Та не означає, що це неправда.
Карлі! Швидше!
Ленс каже, що втратив більше за Одрі на цій угоді.
Але купує яхту? Звідки в нього гроші?
Бляха. Давай його запитаємо.
Запитаєш — отримаєш відповідь.
Та необов'язково правдиву.
Я можу взнати правду.
Мені потрібен один день.
-І все? -І все. І ще дещо.
Вам допомогти?
Пробачте, пане.
Це приватна власність. Ви не можете тут сидіти.
Агов.
Алло, Чейтоне.
Це Отто Бернгардт. Слухай...
Тут в офіс прийшов чоловік, не хоче йти.
І говорити теж не хоче.
Гадаю, це ти його відправив.
Він прийшов тобі допомогти.
Упевнитися, що мої гроші в безпеці.
Так, але це необов'язково.
Побачимося зранку, як мою справу закриють.
І я прийду по гроші.
Так краще. Переодягтися з церковного одягу.
Я намагалась тут прибрати, та...
Він мені ледь голову не відірвав.
Основа сімейного життя. Терпимість до чужих закидонів.
Ви когось чекаєте?
Так.
Пробачте, що відволікаю, та цей пан сказав, що він до тебе.
Докторе Берретт.
-Це мій онук. -Ми познайомилися.
-Якщо що, я буду в кімнаті. -Дякую, Піте.
А це мій адвокат, Ленс Лорд.
-А це вам. -Дякую.
-Доброго дня. -Дякую, що прийшли у неділю.
-Сідайте. -Дякую. Залюбки.
Якщо чесно, я не розумію, навіщо ми тут зібралися.
Доктор Берретт хоче купити ферму.
-Купити ферму? -Я погодилася.
І прошу тебе продивитись контракт.
Я представляю постачальників продовольчих продуктів.
Ми викуповуємо старі ферми й налагоджуємо виробництво.
Добре.
Докторе Берретт, дозвольте поспілкуватися з моєю клієнткою.
-Ленсе. -Ми швиденько, якщо ви не проти.
Так, звісно.
Не поспішайте. Я почекаю.
Отто про це знає?
Ферма на мені.
Після його інсульту ми все переоформили.
Одрі, це велика помилка.
На ринку зараз криза. Краще перечекати.
-Мені потрібні гроші зараз же. -Через ту угоду?
Так. Потрібна сума, що я віддала Вікторії.
І не можу сказати, чому.
Я ваш адвокат. Мені можна довіряти.
А що, як я вам позичу ці гроші?
-Готівкою? -Так.
Зараз?
Як ти взагалі...
Я якось вклав гроші в клуб у Гартфорді.
А нещодавно інші інвестори викупили мою частку.
Готівкою.
Поручителі Бернгардт. Це Одрі.
Скажи, що це Отто. І попроси вийти.
Привіт, любий. Зачекаєш секунду?
Це Отто.
Ти не міг би вийти, поки я брешу своєму чоловіку?
Дякую, Ленсе.
Портер сказав, що Ленс попросив його вийти. Усе нормально?
Піте, все скінчено!
-Ми перемогли! -Чекай, що...
-Як перемогли? -Ленс запропонував мені готівку.
Ого.
-Чудово! -Звісно, що чудово!
Наша афера така хороша, що спрацювала одразу.
Непогано для новачків.
Так, ми — таланти.
Тобто формально, переміг Ленс,
але важливо те,
що тобі повернуть гроші, тому це добре.
Чекай.
-Чекай, як це переміг Ленс? -Це афера «Ісус».
Я не розповідав?
Він підпалює тобі дім,
а потім прибігає й гасить пожежу,
щоб виглядати твоїм рятівником.
Шахраям не завжди потрібні гроші.
Джулія буде думати, що він герой.
Вона ніколи мені не повірить.
Але важливо те, що ти отримаєш гроші...
А що, як я відмовлюся?
Навіщо тобі відмовлятись?
Якщо я відмовлюся, ми зможемо його кинути?
Бабусю, подумай як слід.
-Краще синиця в руках... -Ні!
Він не може перемогти.
З ферми до столу, так?
-Алло? -Як ти?
Усе добре. А ти як?
Твої батьки ще хочуть з дітьми посидіти.
Ну, так, їх і палицею не відженеш.
Тож я подумала, може, проведемо день без спиногризів?
Може, вип'ємо десь?
Мені не завадить.
Усе гаразд?
Нормально.
Як щодо бару біля пристані?
У неділю там знижки.
Залюбки. Та я маю все тут закінчити.
Давай за годину?
Я можу без тебе почати.
За це я тебе й кохаю.
-Добре. Скоро побачимось. -Гаразд.
Панове,
пробачте за затримку.
Докторе Берретт, я готова підписати папери.
Сьогодні з тебе жахливий товариш по чарці.
-Чому? -Ти й двох слів не сказав
-відтоді, як ми тут. Ти якийсь тихий. -Пробач.
Яке юридичне питання Одрі хотіла
обговорити з тобою зранку?
Та таке. Податки на нерухомість.
Слухай, нам не треба тут сидіти обом, поки чекаємо чек.
Може, забереш дітей, а я приїду до тебе?
Звісно.
Привіт, хлопці.
Що святкуємо?
Ще зранку ви не були знайомі, а тепер найкращі друзі?
Як ти плануєш кинути Одрі?
Ні, ні, Ленсе. Ти помиляєшся.
Усьому є логічне пояснення.
Гаразд, кузене Піт, поясни.
Розкажи своє логічне пояснення,
чому ти сидиш тут, святкуєш продаж
ферми твоєї бабусі за образливо низькою ціною так,
наче вона вже згоріла.
-Чогось хочете? -Ні, дякую.
Гаразд.
Та годі, друзі, ви попалися.
Ви можете все заперечувати, а можна почати обговорювати,
що знадобиться для того, щоб я вас не видав.
Скажи йому. Давай.
Два роки тому
я проходив огляд в аеропорті Сіетла,
і раптом пролунала сирена.
Туди збіглася
ціла купа поліцейських.
І дуже швидко я зрозумів, що вони дивляться на мене.
Один з детекторів радіації показав, що я везу брудну бомбу.
А ти віз?
Ось що я віз.
Малим я знайшов його на фермі
біля ставка.
Якось
я кидав камінці у воду,
і побачив його, прекрасний чорний камінь, тому взяв його додому.
За декілька місяців мама розбудила мене
посеред ночі.
І сказала: у тебе п'ять хвилин, щоб зібрати усе, що тобі цінне.
Тоді я подумав, що моє життя
зміниться на гірше.
І однією з речей, які я взяв з собою,
був цей камінець.
Дуже зворушлива історія, Піте. То ти скажеш, що це?
Уранініт.
-Тобто, уран. -Уран?
У Коннектикуті?
Так, і ще в декількох штатах.
Я дослідив камінь Піта й попросив звозити мене до ставка,
-взяв зразки... -І скільки там?
Це неважливо. Поверхневих показань достатньо,
щоб якась енергетична компанія викупила ділянку.
Ясно. І скільки я отримаю за те, що не скажу Одрі?
-Ми можемо дати тобі два. -Два чого?
Два мільйони.
-А ви скільки отримаєте? -Ми отримаємо свою частку.
А твоя частка — два мільйони.
Можна «Мейкерс» без льоду?
Непросто довіряти людині, що готова кинути рідну бабцю.
Заради таких грошей я можу кинути навіть тих, кого люблю.
Так, я розумію.
Маю визнати, план майже спрацював.
Але в ньому є дві фатальні вади.
Перша — мій клієнт Чейтон Докері.
Одрі забрала його заставу.
І коли він прийде по неї завтра?
У найкращому випадку вона сяде за ґрати,
усі її активи заарештують.
А продаж ферми анулюють.
-А в найгіршому? -Вона помре,
а ти будеш розбиратися з Докері.
Але якщо я знайду гроші й покладу їх у сейф,
то завтра, коли Докері прийде по них, усе буде добре.
Навіщо тобі це робити?
Бо я дуже добрий.
І за п'ять мільйонів доларів.
Можеш навіть не мріяти, що ми дамо тобі п'ять мільйонів.
Подумай як слід.
Зі мною ви станете багатими. Якщо підете проти мене, залишитеся ні з чим.
Гаразд.
Та гроші ти принесеш сьогодні.
Є ще й проблема номер два.
Віддавши гроші Докері, Одрі вже не захоче
продавати будинок.
Вона вже його йому продала.
Сьогодні неділя, ви підписали лише договір про намір продажу.
Завтра вона може все скасувати.
Підозрюю, що так вона і зробить.
Бо це її робота.
Одрі закладає застави у ломбард.
Я знаю, що саме вона здавала,
й погрожуватиму піти до копів.
Вона втратить ліцензію, бізнес
і, можливо, сяде.
Або перепише ферму на мене.
Якщо вона це зробить,
інші онуки подадуть на тебе в суд,
-коли стане відома ціна землі. -Ми будемо боротися.
Суди можуть затягнутись на роки.
Юридично буде безпечніше передати все
єдиній дитині, що залишилася в живих.
-Що? -Твоїй матері.
Може, ми зможемо домовитись з нею.
Хоча, бляха, ні.
Джулія казала, що вона десь на заході.
Ні. Неправда.
Вона тут, у Бріджпорті.
Вона повернулась декілька років тому. Нікому про це не казала.
Гадаю, вона чекає, поки Отто й Одрі...
-…помруть. -Зателефонуй їй.
У неї немає телефону.
-Це довга історія. -То їдьмо до неї.
Я не знаю, де вона. Спершу треба її знайти.
-Гаразд? -Добре.
Зателефонуй мені, коли її знайдеш.
Дякую за віскі.
Непогано.
Але на підготовку нового плану часу нема.
Як ти мене навчав: «Вирішуй проблему».
Наче вона у нас одна.
Хтозна, що придумає Ленс.
Поки ти будеш матеріалізувати з нічого свою мамцю.
Оплати рахунок.
Сподіваюся, у тебе все норм,
-бо у нас велика срана проблема. -Яка?
Можеш швидко приїхати в Бріджпорт?
-Навіщо? -Ти маєш зіграти роль.
-Кого я гратиму? -Маму Піта, Меґґі.
Хіба їй не за 50?
Не так давно я грала твою коханку, Маріусе.
А тепер я твоя мати? Це що, Голлівуд?
Якщо не приїдеш, нам кінець.
-Ти знаєш її зріст? -Ні.
Гаразд, буду сидіти.
Там має бути темно.
І мені треба щось, що змусить його не придивлятися.
-Гаразд. -Розкажи про неї детальніше.
Я мало що про неї знаю, окрім імені.
Ну то дізнайся.
-Так. -Він приїхав у Нью-Гейвен.
Припаркувався біля магазину наукового обладнання.
Що?
-Відкрий машину. -Бляха.
-Що? -Він купує лічильник Гейгера.
Чорт забирай.
Слухай, ти маєш затримати його на годину, гаразд?
-Як я це зроблю? -Я не знаю.
Ти хочеш бути успішною в житті? Думай. Вирішуй проблему.
Годину? І що ми робитимемо?
-Влаштуємо присипку. -Чим?
Купимо в інтернеті
кілограм уранового концентрату?
Ні.
-Що за хрінь? -Хіба інтернет помиляється?
Наповнювач для котячого туалету.
Якщо наповнювач такий радіоактивний,
що вмикає лічильник Гейгера,
то, може, у мене відросте
третє яйце чи ще щось?
Ти стільки разів мене за яйця тримав,
що третє мені не завадить.
Ви в нормі?
Боже.
Так.
Ні.
Мій хлопець.
Він вас бив?
Може, викликати копів?
Ні! Ні.
Це тільки все погіршить.
Я просто хочу поїхати до нього, забрати речі.
Мені потрібна лише година.
Застави Бернгардт. Говорить Отто.
Я в барі, приходь зараз.
Так, ага.
Ні, ні, пане. У нас — ні.
І, будь ласка, видаліть нас із клієнтської бази.
Наглянете за офісом пару хвилин, поки я збігаю в туалет?
-Тут немає туалету? -Забився.
Клятий хазяїн не хоче лагодити.
Ми ходимо в сусідній бар.
А як хтось прийде, скажіть, щоб почекали.
Хоча в моєму віці це не так швидко.
Агов.
Ви перекрили мені проїзд.
Якого хріна? Навіщо ви мене підперли?
Хочеш побитися?
Давай. Буду тільки радий.
Просто відженіть вантажівку.
Про що це я? Ти ж тільки жінок б'єш?
Слухай...
Ви платите не за двох. Хоча...
Якби й платили, за того Чингачгука я б не взявся.
Це зовсім інша справа.
-Я стараюся. -Старайтесь краще.
Позбудьтесь його. Або все скасуємо.
Він виїхав годину тому.
Приїде.
-Я просто кажу... -Ні, ти хвилюєшся.
Куди ще він поїде з лічильником Гейгера?
-Привіт, Джуліє. -Я все зробила.
Привела його в ресторан й посадила обличчям до дверей.
Дякую.
Слухаю, я розумію, як тобі важко.
Важко? Що значить важко?
Незалежно від того, як усе закінчиться, я програю. Ти ж розумієш?
Якщо ти маєш рацію, то батько мого сина — звичайнісінький шахрай.
А якщо ти помиляєшся,
-я його зрадила. -Я розумію, і...
Усе тихо?
Можете уявити,
коли я був молодий, то відливав, наче річка тече.
Кави?
Прошу, за рахунок закладу.
Що?
Добре.
Дуже чекаю на наше з нею знайомство.
Привіт.
Якого хріна тобі треба?
-Пішло воно. -Не говори так зі мною!
Я... Що?
-Пішов ти! -Так, сама пішла!
Неймовірно!
-Ні. Вона, бляха, нестерпна! -Що сталося?
-Гірша за Одрі. -Може, справа в тобі.
Дозволите вас пригостити?
Хіба можна курити поряд з кисневим балоном?
Ні.
Саме тому я його закрутила, телепню.
Пробачте. Я неправильно почав розмову.
Меґґі, мене звуть Ленс.
Я...
у стосунках з вашою небогою.
Я дуже добре знаю вашу матір,
вона зривала на мені свій гнів багато разів.
І я...
Дідько! Бляха!
-Вона ще шепелявить? -Пробачте?
Джулія.
У дитинстві шепелявила.
-Вона була мені дорога. -Так.
Так. Вона казала мені.
Напевно, це було мило.
І ні, вона не шепелявить. Вона стала
гарною, розумною жінкою.
Слухайте, я знаю, як Одрі вчинила з вами.
І як я бачу, тепер у вас є шанс їй помститися.
Хіба ти не збирався купити випити?
-Вона в ділі? -Звісно.
Оплатіть її рахунок.
Сучий син.
Коли я заберу гроші й покладу їх у сейф,
ти подзвониш Одрі, будеш героєм.
У жодному разі.
Ти не підеш зі мною, і я не дам тобі гроші.
Чуєш?
Тільки я знаю комбінацію від сейфу.
Та мені що з того?
Я не довіряю тобі, Піте.
Я заберу гроші, ми зустрінемось там о восьмій.
І не думай переслідувати мене, генію.
Ходімо.
Стули пельку! Закрийся!
Тільки пискни, і, присягаюсь Богом,
я виріжу тобі кадик.
Я прийшов звільнити тебе.
Я витягну кляп, але щоб без фокусів.
Твоя машина за будинком.
-А мій пістолет? -Навіть не мрій.
Він у Кейті. Як не хочеш схопити кулю,
не буди її.
Детективе.
Ми з родиною залишимось тут.
Це наш дім.
Якщо я знову тебе тут побачу, готуйся до найгіршого.
Навіть хай ти і коп.
Я піду на все, щоб захистити свою родину.
Скажи, що зрозумів.
Я зрозумів.
Сподіваюся.
У нас зачинено.
Тобі не можна тут бути.
Я ж сказала по телефону,
Шон скоро вернеться з Гартфорда.
Тейлоре.
Я сьогодні був на Реддінг Роуд.
Тейлоре, я не...
Того ранку вони прокинулись, як зазвичай.
Попили каву, почистили зуби.
Відвезли Карлі в дитячий садок.
Вони не знали, що робили все це востаннє.
Хіба вони про це думали?
Коли побачили, як на них летить той пікап.
Просто я тут подумав,
що, як смерть узагалі не буває раптовою?
Може, так просто кажуть
близьким родичам.
Що, як...
перед смертю є якийсь момент,
коли ми озираємось
і бачимо
все, що ми зробили.
-І все, що не зробили. -Слухай, я...
я хочу вислухати тебе, справді...
Але Шон скоро повернеться.
Пару місяців тому сама ідея про звільнення...
Бляха. Він тут.
-Тейлоре, ти маєш піти. -Будь зі мною,
а не з Шоном.
Я мав це сказати ще у школі.
Як у той день, коли він зробив тобі пропозицію, але я кажу це зараз.
Якого біса?
Це, мудило, я кажу тобі те, що щойно казав їй.
Ще раз поставиш свою здоровенну вантажівку перед нашим офісом,
і я особисто зроблю так,
щоб наркомани з Маріна-Віледж
відігнали її в автомайстерню на Стредфорд,
де з неї зроблять арт-об'єкт.
Ясно. Бабця не захотіла бруднити руки й відправила копа?
Я зроблю, що зможу, але в нас стільки клієнтів.
Наша парковка забита, а от перед вашим офісом завжди пусто.
Мене не посилали.
Ти просто дав волю гніву, злетів з котушок?
Кажуть, з тобою таке часто трапляється.
Якщо тобі буде треба застава, ти знаєш, куди подзвонити!
Як усе пройшло?
Шоне?
У Гартфорді, як пройшло?
Дуже добре.
Скоро нам не доведеться перейматися про конкуренцію з Одрі.
З нею чи з кимось іще.
Добре.
А ти... Певен, що це людина Докері?
Ще б пак.
Я захищав його, коли він відкусив хлопцю ніс.
Такого не забудеш.
Бляха!
Схоже, Докері вирішив, що його гроші хочуть украсти.
Так, він просто параноїк.
Я не піду туди, поки він там.
Дай мені сумку. Ти можеш дивитись на мене у вікно.
Ні, я ж казав, що ми зробимо все разом.
Де той туалет?
У барі через дорогу.
Якщо вони причепляться, скажи їм, що ти від мене.
Якщо причепляться.
Це наш єдиний шанс.
Привіт, дідусю. Джулія забула деякі документи,
а Ленс хоче тобі дещо сказати.
Дві секунди, і ми йдемо, гаразд?
Зробіть нам послугу. Ми з Джулією хочемо одружитись.
Тобто ми з нею втечемо. Найімовірніше.
Я добре до вас ставлюся. Та справа в тому, що...
Я не хочу, щоб Джейкоб переймався через те,
що ми з Джулією не одружені.
І я чудово розумію, що ваша онука — сучасна жінка.
І у неї, як у прогресивної жінки,
такі погляди, вона ненавидить патріархат.
Та все ж таки для дітей буде краще,
якщо ми розпишемося й носитимемо каблучки.
І я попрошу Джулію вийти за мене. Гаразд?
Вона не хоче починати цю розмову.
А я єдиний, хто про це говорить.
-Я не прошу, щоб ви... -Ленсе...
Усім на підлогу!
Зараз же!
О ні, ох, Ноелю
Немає світла В кінці тунелю
О, ні. Ти не знаєш
Наприкінці веселки Немає золота
О, о, хіба ти не знаєш Золота немає...
Якщо ти хочеш бути бджолиною королевою
Тоді краще роби мед
Якщо ти хочеш бути Пані Багачкою
Тоді краще починай метушитися
Ноелю, маєш дістати золото
З кінця веселки
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова .