Carly, jsem tak ráda, že tě konečně poznávám.
Kolik je ti, 16?
Za dva měsíce 17.
Určitě ti všichni říkají, jak jsi podobná mámě.
Občas jo.
A Taylor taky. Hlavně v očích.
Když jsem tě viděla naposled, bylo ti tak deset?
Měla jsi na sobě máminy boty na podpatcích.
A k tomu takovou čepičku s bambulí
a zpívala jsi do naběračky na polívku.
Bože můj!
Viď, Pete? Pamatuješ? Tančila jsi... na Madonnu.
Ty myslíš Mariah Carey.
Jo! Myslím, že to má tvůj táta dokonce natočený.
Tak to musím vidět.
Tak to ani ve snu.
A tys vždycky hrával hokej, Taylore.
Chtěl ses dostat z Bridgeportu a zazářit v NHL.
No co, no. Každej jednou vyroste.
Nikdy bych si netipla, že z tebe bude policajt.
Ale asi na tom něco bude.
Býval jsi tyran.
Co je? Vždyť jen říkám pravdu.
Už je to pěkně dávno, mami.
Dvacet let.
Můžu se zeptat, proč ses vlastně vrátila?
Popravdě kvůli Peteovi.
Chtěla jsem se vrátit už před lety,
ale vždycky jsem si našla nějakou výmluvu.
Pak mi Pete zavolal
a řekl mi, že tu je a všechny vás navštívil.
A řekl mi, že měl táta infarkt.
A tak bylo načase.
No a teď mě tu máte.
Všichni pohromadě.
Nazdar, pojďte dál.
Tohle celý je jen kvůli deseti dolarům!
Představte si, co by si udělali, kdyby to bylo 11 miliónů!
Když už je o těch 11 miliónech řeč,
kde je kurva těch mých 11 miliónů?
Co je? Tys něco viděla?
Tvoje aura. Máš v sobě hlubokou zvědavost.
Jsi plná intuice.
Ale přijít o rodiče v tak útlém věku je strašně těžké.
Já ti nevím.
Ale ne. Promiň mi to. Nechtěla jsem tě rozrušit.
Já jen, že když člověk přijde o někoho moc důležitého,
zanechá mu to jizvu na duši.
Tímhle se živíš?
-Čím? -Šamanstvím?
Říkám tomu spiritualismus.
A v čem je rozdíl?
Umím číst lidi a pomáhám jim s problémy.
A umím je spojit se zesnulými.
-Taylore? -Do háje.
Dědo.
Jsi celej, Taylore? Ta zpráva zněla naléhavě.
Maggie.
Ahoj.
Maggie...
Ty jsi tady!
Lepší později než vůbec.
Ach, tati.
Jsi v pořádku?
Jsem v cajku! Naprosto!
Ty ses vrátil, Pete! Pojď sem ke mně, ty kluku.
No mazej.
Ty jeden...
Nalévací technika květu. Hezky pomalu krouživě. Žádný spěch.
Jemně mletá káva, nijak hořká.
Hezky sytá, s pěknou viskozitou.
Dobrý zrno.
Dobrý zrno. Přesně tak!
Člověk, který umí ocenit kávu.
Strávíte v autě skoro tolik času jako já. Dobrá káva je základ.
Ale jo, jde to. Ale ty hipsterský kecy jdou mimo mě.
Srát na hipstery!
Já už do toho fušuju třicet let.
Já si vystačím s kávou od Dunkin' Donuts.
Co kdybych vám dal hrnek s horkýma chcankama?
Inspiruj se u kamaráda. Ten má vkus.
Takže.
Měli jste matku...
a pak jste ji ztratili.
Pak jste měli syna. Toho jste taky ztratili.
Ti dva jsou nějak vynalézaví.
-My je najdeme. -Přesně tak.
Můj táta byl rybář.
Měl prostý život.
Ale o byznysu mě naučil všechno, co člověk potřebuje vědět.
Na jaře lovil olihně...
v zátoce u nás ve městě, Herceg Novi.
Většina chlapů loví ve dne.
To je hračka. Ale můj táta byl chytrej chlap.
Olihně chytal v noci.
Je to těžší a nebezpečnější.
Ale věděl, že když si do vody posvítí,
olihně nebudou mít na vybranou. Prostě se ukážou.
Jsou zvědavé.
Pokaždý měl obrovský úlovek. Vydělal balík. Takže...
Jeďte na tu farmu.
Přivažte babču s dědou k židli
a celý to tam spalte na uhel.
Světlo z toho okně k nám Maggie s Petem přivede.
SLIZOUN PETE
Mám to!
Můžeš na chviličku?
Pane jo! Pojďte se podívat na tyhle úžasný fotky.
Ne, já...
Musíš z toho být vedle.
To ti teda řeknu. Jak to jde s tím tvým praním?
Skvěle. Dockery měl takovou radost, že mi dal další práci.
Fůru práce.
Do háje.
-To jsi ty, dědo? -Podívejte!
Bože. Co to má máma na hlavě?
-To je snad paruka. -Tu trvalou má ode mě.
-To šla dobrovolně? -Neříkala jsem, že to umím.
-Hele! -Podívejte se na tohle.
Tady je Pete. Tady Taylor. A tohle je Julie.
Pete. Pamatuješ si na ten den?
Ukaž. To bylo v tom kokpitu.
Vidíš ty sladěný teplákovky? Připadali jsme si hustě.
A jakmile jsme vzlítli, Taylor na mě hodil šavli.
-To ten mléčný koktejl... -Fuj.
Vypadáš úplně jinak, Pete.
No jo, vyrostl nám.
To jsi ty, mami? Když jsi...
-Jo. To jsem já s Jasonem Burrowsem. -Fakt?
Z maturáku.
Ty jo. Jak to, žes nám je nikdy neukázal, dědo?
Asi jsem zapomněl. Heleďte se.
Dáme si večeři. Hezky v rodinným kruhu.
Zavolám Audrey.
Myslíš, že je to dobrej nápad? Já bych to zas nepřeháněl.
Ale ne.
Pořádně to oslavíme.
Nazdar. To jsem já.
Hele, budu dneska dělat velkou večeři.
Dneska? Jsem úplně hotová.
Už jsem pozval ostatní.
Kdo jsou ostatní?
-Celá rodina. -Tak to pozvání zruš.
To nejde.
Proč ne?
Hele, vaření obstarám já.
Nemusíš ani... Prostě to zabal a přijď domů.
O co tady jde, Otto?
To zjistíš, až sem dorazíš.
To je dobrý, tati. Třeba někdy jindy.
Bože můj. Není to...
Jo.
Kdys mi to chtěl říct?
Hele, jsou tady všechny děcka. A prohlížíme si starý alba.
Prostě to zapíchni a přijď.
Mám tady fůru práce.
To počká, Audrey. Prosím tě...
Od toho mýho infarktu maká máma za dva.
SHANNON ZAVOLEJ MI
Ale dorazí.
Musím něco zařídit v práci, dědo. Ale přivezu chlast.
Já vyzvednu děcka a donesu zákusky.
Tak jo, platí. Přijďte včas!
Mami, říkám si, že to pro babičku bude náročný.
Možná bys ji měla zajít navštívit sama.
-Vezmu tě. -Fajn.
Zajedu tam. Ale sama.
Ty zůstaň tady a pomoz dědovi s večeří.
Mám trochu pocit, že se mnou nechceš mluvit.
Ale běž.
Musíte spolu strávit trochu času.
Nechceš mi říct, co se to kurva děje?
Klid. Táta nás sleduje.
Měj se, tati.
Čau.
Proč jsi mě v Rosedalu nechala málem chcípnout?
Mě zajímá spíš to, proč předstíráš, že jsi můj syn.
Pete byl můj spoluvězeň.
Navykládal toho spoustu o svojí rodině
a o tom, jak tu nebyl dvacet let.
Když mě pustili, musel jsem se někde zašít.
Proč, to už je jedno. Teď jsem Pete.
A jaký to je?
Úžasný. To mi věř.
Ale pořád jsem naživu.
Hele, s tím Rosedalem mě to mrzí.
Ale úplně se v tobě praly energie.
Nevěděla jsem, jestli jsi přítel, nepřítel nebo obojí. Tak jsem vzala roha.
Utekla jsem. Ale pak jsem mluvila s Petem.
A ten mi o tobě řekl.
Říkal, žes ho zachránil a že ti můžu věřit.
Ale nevěděla jsem to v Rosedalu a nevím to ani teď.
Kde je kurva Pete?
V bezpečí.
Někde v indiánský rezervaci?
On je... Proč ses mě ptal?
Snažím se rozklíčovat tu tvoji hru.
Hru? Já ti ukážu, co je hra.
-Chceš, abych byl cíl. -Cíl?
Budou si myslet, že je Pete mrtvej, a tak bude v bezpečí.
-V bezpečí? -Jo.
-Všichni budou v bezpečí. -Kecy.
Už takhle mám na rukách dost krve. Nemůžu dál.
Co dělá taková pěkná holka na tomhle místě?
Naučím tě to siamsky, jestli chceš.
Shannon?
Tím bys to zkazil. Spousta řečí je na škodu.
-Co s tím je? -Shannon!
Já vám nevím, pane. Zničili to.
Nemůžu chytit signál.
Já vám řeknu, co s tím je. Je to vlhké, zrezlé, shnilé!
Všechno v téhle proklaté džungli.
Rovnou to zahoď!
Jsi v pořádku?
Zvládnu to.
Počkej, počkej...
Radši buď ticho.
Počkej. Řešil jsem šílenosti s rodinou.
Myslel jsem, že ti něco hrozí.
Co je?
Taky že hrozí.
Myslela jsem si, že to zvládnu.
Že to všechno udržím na uzdě.
Ale Sean je čím dál podezřívavější a mně už pomalu dochází výmluvy...
Nevím, jestli tohle dál zvládnu.
Taky že nemusíš. Můžeš ho opustit.
Nějak to vymyslíme, vždyť...
Heleďte, ztichněte, nebo vás budu muset poslat pryč.
-Vážně? -Jo.
Otto vypadá tak staře.
Býval to kus chlapa a teď je z něj stařeček.
Jo, čas je neúprosnej. Můžeme už přejít k tomu důležitějšímu?
Chtěla jsem se po tom infarktu vrátit.
Ale sledovali mě ty chlápci.
Dovedla bych je za svojí rodinou.
Vracíš se občas domů?
O tomhle se tady bavit nebudeme.
Asi nepřeháním, když si představuju,
že podvodník neměl dokonalý dětství.
Do prdele. Na tohle nemáme čas.
Musíš mi říct, co se stalo v tom skladu.
Nechci mluvit o tom, co se stalo.
Pokud nechceš mít mrtvou rodinu, nemáš na výběr.
Hele. Když mi neřekneš, co se stalo, nepomůžu ti.
Táhla jsem to se skupinkou mýho přítele Reggieho.
Dařilo se nám.
Patnáct minut. Rychlovka. Kolik skladů jsme jen zmákli.
Ale tři roky zpátky...
Měli jsme akci v Mount Vernonu.
Pete sledoval ochranku, jak obědvá, zatímco my vlítli dovnitř.
Vyhodili jsme kamery. Našli jsme hotovost a klíč
přilepený ke dnu šuplíku. Od skladu 237.
Vypadalo to důležitě,
a tak zatímco jsme my rozbíjeli zámky, Reggie se podíval do čísla 237.
Byla tam klasická halda starých zapomenutých věcí.
Když už se chystal odejít, všiml si Reggie krabic vzadu.
Nedokázal mi říct, co ho k těm krabicím tak táhlo.
Anebo proč se podíval pod ty časopisy.
Ukázal nám, co bylo uvnitř.
Takových je tu dalších devět.
Tolik hotovosti ve skladu?
Měla jsem špatný pocit.
Z těch peněz jsem vycítila něco víc.
Že měly špatnou minulost a ještě horší budoucnost.
-Pete ho musí zdržet. -Špatná energie...
Ne. Tohle jsou naše prachy. Za tímhle se ženeme.
Zavolala jsem Peteovi.
Aby ho zdržel, ať se děje, co se děje.
A my tak měli dost času na to ty peníze odnést.
Nikdo ani hnout!
Snažil se, ale...
Kde kurva je?
Určitě ti řekl, že v tu chvíli už byla ta ochranka zpátky.
To nic.
Maggie. Zkontroluj je.
-Postřelili tě. -To je dobrý. Omrkni to.
Jdeme!
Popadli jsme prachy a šli jsme ven, ale Pete nedorazil.
Reggie mohl každou chvíli umřít.
Vzala jsem si paruku a sehnala mu pomoc.
Doktore Collinsi, hlaste se na svém oddělení.
Když jsem vyřešila dodávku, šla jsem do nemocnice.
Ale když jsem se vrátila, stál tam nějakej chlap.
Nemohla jsem z něj spustit oči.
Temnější auru jsem u nikoho neviděla.
Černá jako noc.
Reggie umřel.
Určitě jim řekl, kde ty peníze jsou. Já bych to udělala.
Úplně každej. Netušila jsem to.
Dokud ses neukázal, myslela jsem, že jim to řekl.
-Tak kde teda jsou? -To ti zatím ještě neřeknu.
Ten chlápek s temnou aurou...
Jmenuje se Luka a...
Je to ten nejděsivější člověk na světě. Já vím.
Ale teď musím mluvit s někým, kdo je ještě děsivější...
Fajn.
Potřebuju drink.
Nejdřív máš strach, že se Luka nasral.
A teď jsi v hajzlu, protože je klidnej?
Nechápu tě.
Něco se mi na tom chlápkovi nezdá.
Ztratíme jediný vodítko k těm penězům a on dělá kliďase...
V tu chvíli musíš bejt na pozoru.
Už ty prachy hledá tři roky.
Co našel před náma? Kulový. Úplný hovno.
Pořád má kulový.
Ty dva už jsme jednou našli. Najdeme je znova.
Stačí, když zachováš klidnou hlavu,
a poletíš do Seattlu,
kde si necháš narůst plnovous a otevřeš kavárnu.
Život bude skvělej.
Dokud mi nebylo asi patnáct, měli jsme dobře.
Pak jsem si vybudovala slabost pro parchanty.
Není to nic originálního, ale mě to bralo.
Audrey se mě před všemi těmi mizery snažila chránit.
A nějakou dobu to fungovalo, dokud Peteův táta prostě...
Zní to fakt moc zajímavě.
Je ti to ukradený.
-Jde ti jen o ty prachy. -Přesně.
Hele, provedla jsem špatný věci.
A okradla spoustu dobrých lidí.
Ale sekla jsem s tím.
Proto chci ty peníze vrátit Lukovi.
Co že chceš?
-Já vím, že je chceš, ale... -Tady vůbec nejde o mě.
Nemáš tušení, s kým máš tu čest.
Že ne? To víš, že mám.
-To teda ne. -Zažila jsem hodně zlých lidí.
Zlý je pro ně slabý slovo.
Když jim ty peníze vrátíš, zabijou mě
a pak půjde po zbytku tvojí rodiny.
A donutí tě se na to dívat. A pak tě zabije.
-Ne. To neudělá. -To teda jo. Věř mi.
Ne. Měla jsem vidění.
Tak tys měla vidění.
Tak si o něm teda hezky vyslechneme.
-To vidění... -Mluv.
Budoucnost může mít spoustu podob.
A já jednu z nich viděla naprosto jasně.
Když ty peníze Lukovi vrátíme, nechá nás žít.
To je celý.
Tu kauci za Valerii nakonec zaplatím,
ale mám podmínky.
Vzdá se svých pasů a celý víkend ji budu sledovat.
To nebude nutný.
Naposledy před půl rokem pláchla.
-Teď už to neudělá. -Vážně?
-Jo. -Já si ji radši pohlídám.
I kdyby se dostala aspoň na víkend na svobodu,
je to lepší než nic.
Za jeden víkend je to dost peněz.
Dlužím jí to.
Valerie...
pro mě prala nějaký prádlo přes řetězec jógových studií.
Hotovej zlatej důl.
Začali se na mě lepit federálové a potřeboval jsem oběť.
Ona se nabídla.
A pak utekla.
Dostala vítr. Do basy se nechce nikomu.
Co žes to zvážila?
500 320 dolarů.
To je mnohem víc, než jsme si řekli.
Tak zní dohoda. Já vytáhnu Valerii,
ty mi vypereš prachy. Všechny.
Komu patřej? Musím to vědět.
Chaytonovi Dockerymu.
Tak jo, bloncko,
s tím se dá něco dělat. Platí.
-Mariusi. -My se známe?
FBI. Vlezte si do auta. Oba dva.
Do prdele.
Co má tohle znamenat?
Co asi, kurva?
Chceme si promluvit o Luku Delchevovi.
Jdeme.
V roce 2000 získal Luka v Americe politický azyl.
Před pěti lety jsme ho měli na radaru,
když vedl malý, ale brutální syndikát v Mount Vernonu.
Šli jsme po něm. Ale marně. Nikdo ani necekl.
Báli se, nebo byli mrtví.
Pak se nám ozval Interpol. V roce 1998 přepadli v Černé Hoře
mírovou jednotku přepravující 15 miliónů v utajené hotovosti.
Nikdo nepřežil.
Podezřelý Delchev za sebou nechal jen mrtvá těla.
Před třemi lety jsme udělali šťáru.
Prošli jsme jeho úložiště,
ale dostal tip. Peníze schoval jinam.
Jen nevíme, kam.
Ale vy o nich víte, Maggie.
Nemám tušení, o čem to mluvíte.
Byly v jednom z těch skladů, viďte?
Chvíli jsme pátrali
a vy jste zmizeli.
Tak jsme sledovali Luku. Tři roky.
Až nás k vám dovedli bratři Hooperovi.
Je zvláštní, že se vždycky někde objevíte, Mariusi.
My ty peníze nemáme.
I kdyby nějaký byly, což nejsou,
kdybych to přiznala, uznala bych svoji vinu, viďte?
Vy jste nám ukradení. Jde nám o Delcheva.
Ale potřebujeme k tomu vaši pomoc.
Co to znamená?
Přivedete Delcheva k penězům a nás k němu.
Dostane doživotí.
Budete nosit odposlech.
A potřebujeme ty peníze kvůli stopování a barvivu.
Výměnou za to na vás stáhneme veškerá obvinění.
Včetně Mariovy účasti na pokusu o vraždu
agenta FBI v Čínské čtvrti před týdnem.
Musíte přijmout naše podmínky. Jde o jednorázovou nabídku.
Jo. Jasně.
Kdybyste měli skutečný důkazy,
už byste mě nejspíš zatkli, viďte?
Takže vám řeknu,
ať mě buď hned teď seberete, nebo necháte jít.
Protože...
já si potřebuju zapálit a u vás v kanclu je to určitě zakázaný.
Že jo?
-Tak moc díky! A mějte se. -Naserte si.
Hele. Počkej, počkej...
-Pokus o vraždu agenta FBI? -Ve špatnej čas na špatným místě.
Co budeme dělat? Spolupracovat s federálama?
To nejde.
Když ho neusvědčí, tak nás zabije.
Bude z toho masakr. Ale když mi řekneš...
Zapomeň.
Fajn. Tak jsme skončili. Jasný? Můžeš si hledat taxíka.
-Musíš mi pomoct. -Cože musím?
-Já ti mám pomoct? -Jak jsem mluvila o tý vizi...
Aby to vyšlo, musí bejt všechno tak, jak jsem to viděla,
a ty jsi toho součástí. Bez tebe to spadne.
A Luka zabije mě a celou moji rodinu.
No tak promiň, tati. Ale nenašla jsem na to odvahu.
Věř mi, já to znám. O nic nejde.
Ani jsi mi neřekla, že vypadám skvěle.
-Vypadáš skvěle, tati. -Jsem kus hovna.
-A tys... -Co?
-Zešedivělas. -Šedivá teď letí.
Lidi za tuhle vizáž nechávají balík.
Chybělas mi.
No tak, Taylore.
Tady teta Maggie potřebuje víno.
Díky.
Dík. Pete?
Hoďte sem ty houbičky.
Julie? Máš nádherný děti.
Díky.
Vídají se s tátou?
Ani ne.
Občas je to tak snazší.
To říkají taky.
Jo. A pak si to musíš vyslechnout od Audrey.
Vyžívá se v katolický vině.
Ta to snad i vymyslela.
Dědo? Určitě ti doktor řekl, abys tu sůl omezil.
No vždyť to taky dělám.
-Pete? -Jo?
-Pamatuješ si na ovesný vločky? -Na co?
No ovesný vločky. Na den otců.
Snídaně v posteli.
Ty si to fakt nepamatuješ?
Ty myslíš to, jak jsem si spletl cukr se solí.
A nandal sis toho hromadu a byls na to pyšnej.
A já to musel celý sežrat!
No jo...
Chceš píchnout?
Dobrý, díky.
Hele, vzali jsme to za špatnej konec.
Myslíš?
Vím, že jsi naštvanej, protože jsem řekla, že jsi tyran.
Víš ty co?
Když jsme byli malí, choval jsem se k Peteovi občas jako hajzl.
Vím to.
Ale byl jsem dítě.
Tys byla dospělá, když jsi babičce s dědou obrátila život naruby.
Máš vůbec tušení, jaký to tady bez tebe bylo?
Protože já v tom vyrostl.
Nevím, co tady děláš.
Ale jestli ty nebo Pete týhle rodině jakkoliv znova ublížíte,
došlápnu si na vás.
Chci pravdu.
Říkala jsi...
Heleďme se, kohopak tu máme.
Na grilovačku to nevypadá.
Počkáme si. Sebereme je, až budou o samotě.
To bude babča.
Už se na ty houby těším.
Bylo to výborný.
Pojď sem.
Pamatuješ si, jak jsem tě učil řídit?
Ne. Opovaž se tu historku vyprávět. Nedělej to.
-To musíš, tati. -Ne.
Ale jo. Kolik ti bylo? Šestnáct?
Vzal jsem Maggie na střechu bridgeportskýho obchoďáku,
jak mají to parkoviště.
Byla neděle ráno,
nikde ani noha a tý holce to šlo.
Tak jsem si řekl, že ji nechám dojet domů.
Ale já nechtěla. Říkala jsem to.
-Já vím. -A tys ji neposlechl.
Ne, neposlechl. No a tak tam jede po tom točitým sjezdu,
-jde jí to fakt krásně... -Já neumím řídit.
Opravdu jí to moc šlo.
A pak najednou zničehonic prásk! Kriste pane.
Stočí to doleva, pošle to přímo do zdi a pak bum!
A já řvu: „Zastav! Zastav!“
A ona akorát začne křičet.
Kde jsem asi měla zastavit? Vždyť to byla točitá rampa.
-Cos udělala? -Jela jsem dál!
Normálně to sjela až dolů.
-Šest pater a mínus jedno auto... -Ptám se: „Kde je brzda?“
-A lekce skončila. -Už ani...
Od tý doby jsem zbytek rodiny učila řídit já.
Babička to na parkovišti poslala do auta...
Cože? Kdy?
Včera. Jen jsme se ťukli. Nic se nestalo.
Co kdybys odnesla nádobí, Carly?
Začni rovnou u tý skleničky s vínem.
ROBYOVÁ V PRÁCI. MUSÍM S VÁMI MLUVIT.
Tak jo.
Přestaňte, přátelé. No tak.
NEPOČKÁ TO DO ZÍTŘKA?
Než odejdete, chtěl bych vám něco říct.
Když se ráno probouzíte,
nevíte, co vám ten den přinese.
Dnešek nám přinesl Maggie.
Na tomhle světě jsem už nějakou dobu
a už párkrát jsem měl dost namále.
Třeba v mládí ve Vietnamu
a ještě párkrát nedávno.
V mým věku už začnete chápat,
že rodina je všechno.
Proto jsem tak vděčnej za to,
že jsme se takhle sešli.
Rád bych to tak nechal.
-Taky chci říct pár slov. -No jasně.
Jak jsem se po tolika letech vrátila domů, bylo to trochu nepříjemné.
Ale všichni jste mě tu přivítali
a já si toho opravdu moc vážím.
Posledních dvacet let to byla pořádná fuška.
Ale stál při mě Pete.
A duchovno
mi na mojí cestě dodalo sílu.
Jsem chytřejší.
Ale hlavně jsem se naučila odpouštět.
Mami,
chci ti říct, že...
ti odpouštím.
A doufám, že dokážeš odpustit sama sobě.
Teta Carly zvrací!
Už tam běžím.
Chce tam tetu Maggie.
Aha. Tak jo.
Tak díky za...
Přišlo mi něco z práce. Musím běžet. Pardon.
Jak se cítíš, když ti odpustila?
Určitě se v tom vyžíváš.
Zas tak ne.
To s tím, že tvůj bližní je svatější, mi nic moc neříká.
Ale jste si fakt moc podobný.
V čem si my dvě můžeme být podobný?
Obě máte silnou vůli.
A říkáte, co vám přijde na jazyk.
Tvoje sestra je z ní unesená.
Přečetla jí auru.
Carly to žrala.
Myslím, že cítí spojení s mámou.
Musím jít uklidit.
Ten dnešek mě mrzí. Měl jsem ti říct, že dorazí.
Proto jsi odjel? Abys ji našel?
Nechtěl jsem vám dělat falešný naděje.
Není to s ní vůbec jednoduchý.
Myslím, že mi bylo tak deset, když mi došlo,
že není jako máma ostatních dětí.
Přísahal bych, že věděla o každý křivárně, na kterou jsem jen pomyslel.
Vždycky mi na začátku utnula tipec.
Taková byla vždycky?
Říkala, že když byla v pubertě,
slyšela hlasy a viděla aury.
Nejdřív jsme si mysleli, že je to nějaký psychologický problém.
Ale po řadě drahých testů
nám doktoři řekli, že je v pořádku.
Ty jí to věříš?
Já nevím.
Hlavně tomu věří ona.
To jo.
Když mi bylo 17, přepískla jsem to s broskvovou whisky.
A zvracela jsem celou noc.
Tvoje máma mi držela vlasy.
Dokonce mě kryla,
aby na to nepřišli máma s tátou. Zachránila mi kejhák.
Vážně si myslíš, že jsem mámě podobná?
Jasně.
To víš, že jo.
Nejde jen o to, jak vypadáš. Máš...
úplně stejnou duši.
Jo, já...
Páni. Kdes je vzala?
Julie je zachránila.
Zlobíš se?
Ne.
Ne, já jen...
V tu dobu pro mě byly osobní.
Jsem ráda, že je máš.
Chybí ti moje máma?
Chybí. Ale pořád se vídáme.
Smrt pro duši znamená jen jakýsi přechod.
S mámou spolu...
mluvíme pořád.
Je tady s náma?
Cítím její přítomnost.
Stará se o tebe.
Můžu s ní mluvit?
Třeba někdy.
Ale teď už bys měla jít spát.
-Dobrou noc. -Dobrou.
Vy už jdete?
Zítra se vrátíme.
Chtěl jsem s váma mluvit.
-Měla jste jít ke Schwartzovi. -Co?
Lepší pastrami nenajdete.
Jo tak. Díky.
Co vy tady?
Chtěla jste se mnou mluvit?
Do háje. Promiňte. Měla jsem jednu otázku.
Něco s jurisdikcí. Pomohl mi seržant.
-Nemusel jste sem. -Ale jo.
Aspoň jsem se vyvlíkl z rodinný akce.
No, když už jste vážil takovou cestu...
To teda jo.
-Díky. -Tady máte. Zasloužíte si to.
-Na zdraví. -Na zdraví.
Co tady tvoříte?
Akorát dotahuju drobnosti.
Víte co? Nikdy jsem vám to neřekla.
Mám štěstí, že jsem dostala vás. Jste fakt dobrej polda.
-Nepřemýšlel jste o detektivovi? -Dělal jsem zkoušky a pohořel jsem.
Napoprvý vylítne každej.
I vy?
Ne.
No a co jste nezvládl?
To už vám neřeknou.
Ale zvoral jsem to u důkazů.
Tak to zkuste znova. Byl byste skvělej detektiv.
Ale prosím vás.
Tak cos mu... řekla?
Pravdu.
Co je?
Věděla jsi, že šel Pete k pěstounům, když zatkli Maggie?
Ne.
Jak bych to věděla?
Neměl jsem tě nechat zavolat policii.
Měl jsem tě zastavit.
Zaplatila za toho svýho grázla kauci
z našich peněz a utekli do Kalifornie.
Pamatuješ? Mohli jsme skončit v bankrotu.
Co jinýho jsem mohla dělat?
Měl jsem se za ní vydat.
Musel ses starat o podnik a rodinu.
A stejně by znova utekla. Taková už prostě je.
Myslíš, že jsem si to nepřála? Být tady pohromadě?
-Nejsem žádnej lidožrout. -Já nic takovýho...
Ale něco tady nehraje, Otto.
Nepřijde ti divný, že po tom všem, co se minulý týden stalo s Petem,
těmi penězi a policií, se zničehonic objeví Maggie?
Já vím, že chceš žít v tom, jak jsme se všichni vesele sešli.
Ale co vlastně víme?
Pete před třemi lety přepadl střelnici.
Ne. Tvrdí, že...
Já vím, co řekl. Problém je v tom, že nevím, jestli tomu mám věřit.
Mám jen radost, že jsou zpátky.
A pak jsem tu zbraň našla v krbu v bytě na druhým patře,
za sádrokartonem.
Ten génius tu bouchačku normálně narval do komína.
-Jako v Kmotrovi. -Neskutečný.
Ale abys věděla, bylo to v Kmotrovi II.
Bože můj. Neříkej mi, že tohle děláš.
Bohužel. Je to tak.
-Ještě jedno? -Už ne. Dvě jsou můj limit.
Navíc se brzy ráno vracím do města.
Čekám na ten krevní vzorek z Winslowova auta.
Já myslel, že je to hotový.
Tady jsem testovala akorát skupinu.
V New Yorku to udělají komplet.
Do konce týdne
budeme mít kompletní profil DNA toho, kdo tam s ním byl.
-Kecy. -Fajn. Mně je to fuk.
Snad jste si to rozmysleli.
-Bože. Já jdu na kutě. -Děláte obrovskou chybu.
No co. Nebylo by to poprvý.
Nezabila ho ta kulka.
Vašeho Reggieho. Doktoři mu ji vytáhli.
-Přežil by. -Četl jsem zprávu.
Luka by rozvázal jazyk i mně.
-Ale Reggie mlčel. -Chránil vás.
Udělejte to pro něj.
A pomozte nám dostat chlapa, kterej ho umučil.
Kdo je Reggie?
Nechcete to udělat pro rodinu?
Ani pro Reggieho? Fajn.
Ať se stane cokoli, je to na vás. Sladký sny.
No, zlom vaz s tou svojí vizí.
Víš co? Já kvůli nějakým tvým bludům nehodlám zařvat.
Přesně jak říkal ten debil od FBI. Když ti Luka zabije rodinu,
je to tvoje vina.
Já si teď sbalím svý krámy a mizím od tebe.
-Můžeme o tom mluvit? -Na to ti seru.
-Co chceš řešit? -Tohle není...
Tady není co řešit.
Už jsem pro vaši záchranu udělal, co jsem mohl.
Potřebuju tě, Mariusi. Kvůli vizi.
Běž už s tou svojí vizí někam! Kurva drát...
Dostal jsi mě do problémů...
Nazdar. Jsem rád, že jste tady.
-Pečeš s federálem? -Ne.
Máš odposlech?
Ne, ne. Sebrali nás, ale přísahám, že jsme jim nic neřekli.
Drž už kurva hubu! A ty pojď sem!
Tak počkejte, jenom si dojdu...
Co potřebuješ? Co? Hovno! Do prdele...
Nahoď vystrašenej výraz. Jedeme za Lukou.
Co je tak důležitý, že to nepočká do rána?
Má vzorek tvojí krve z toho auta.
Do konce týdne tě Robyová identifikuje jako spolujezdkyni.
Nepotřebujou k získání DNA soudní příkaz?
Jo. S tím, co má, jí to soud povolí.
Nic z tohohle nesmí přišít tobě.
Nemám na vybranou. Půjdu se udat.
To by nic nevyřešilo. Ty, já, děda, Pete... Máme v tom prsty všichni.
Potřebuju, aby si Robyová byla jistá tím,
že Winslowa zabil někdo jinej.
Musím najít tu zbraň.
Probudil jsem tě? To je dobře. Stejně moc spíš.
Jo. Jasně že jsem opilej.
To je fuk. Chci ti říct tohle.
Musím dotáhnout tu věc pro Moea.
Celý se to...
Celý se to semlelo kvůli mně.
Už jednou jsem něco dopustil.
A znova to neudělám.
Potřebuju získat to prohlášení.
Hodláš mi s tím pomoct?
No prosím. Maggie Murphyová.
Tady mě máte!
Moc jsem se těšil, až vás poznám.
Musím vám říct, že jste nepolapitelná.
Ale taky byste měla vědět, že Černohorec se nikdy nevzdává.
Aha. Já nevěděla, že jste z...
Černé Hory.
Tohle je kdo? Váš syn?
Pohlednej chlapík.
Musíme toho tolik probrat.
Ale ze všeho nejdřív... Dáte si kávu?
Je čerstvá.
Díky, nechci.
Tihle dva vědí, že kávou žiju.
-Dáte si? -Ne, díky.
Taky ne.
Já taky ne.
No tak, Joe. Vždyť ti minule chutnala. Mám nový zrno.
-Byla dobrá. -Čichni si.
Do prdele!
Ty hajzle zkurvenej!
Ty jeden tvrďáku!
Chceš mě zabít?
Kreténe!
Frank mi to řekl, ty kreténe tupej.
Nic by neudělal! Měl jsem to pod kontrolou!
Vůbec nic jsi pod kontrolou neměl.
V jedný věci ses šeredně zmýlil.
Bože můj. Umlč toho sráče, Miro.
Víš, v čem se zmýlili?
V čem?
Co vy?
Víte to, Maggie Murphyová?
Není to můj syn.
Bingo!
Ty a Joe
jste měli od začátku špatnýho chlápka a vůbec jste to netušili.
Podvodníka!
Kterej mě přišel obrat o peníze.
Měl bych zabít i tebe.
Tak co? Pamatuješ si na mě, Mariusi?
Ne? To nevadí.
Nikdy jsme se nepotkali.
Jednou o tobě mluvil Billy Primo.
-Pamatuješ si na Billyho? -Jo.
Chtěl tě najmout, abys okradl moji neteř.
Podíval jsem se ti na zoubek.
Tu práci jsi nevzal, takže jsi ještě naživu.
Ale co. Příběhy si necháme na jindy.
Takže...
Kde jsou kurva...
moje prachy?
Kreativní dohled Miroslav Kokinda indy.