Åh, Carly. Jeg kan ikke tro, at jeg endelig møder dig.
Hvor gammel er du nu? 16?
Jeg bliver 17 om to måneder.
Du hører vel hele tiden, at du ligner din mor.
Nogle gange, ja.
Det samme med Taylor. Med øjnene.
Da jeg sidst så dig, Julia, var du ti eller elleve år?
Du gik rundt i dine mors høje hæle.
Du havde en rød hat med kvast i toppen,
og du sang ind i en grydeske.
Åh, gud!
Ikke, Pete? Husker du, at du dansede til Madonna?
Det var faktisk Mariah Carey.
Ja! Din far har vist en video af det.
Den må jeg se.
Aldrig i livet.
Taylor, du spillede altid hockey.
Du ville flytte væk og blive en stor NHL-stjerne.
Vi er blevet voksne nu.
Jeg havde aldrig gættet, du ville blive betjent.
Men på en måde giver det mening.
Du har altid været grov.
Jeg siger bare sandheden.
Det var lang tid siden, mor.
Tyve år.
Hvorfor er du kommet tilbage?
På grund af Pete.
I årevis havde jeg overvejet at vende tilbage,
men jeg fandt altid på en undskyldning.
Men så ringede Pete,
og han fortalte, at han havde mødt jer.
Og han fortalte mig om fars slagtilfælde.
Jeg vidste, det var på tide.
Og her er jeg.
Her er vi alle.
Kom ind.
De gjorde det for kun ti dollar.
Tænk, hvad de ville gøre for 11 millioner!
Apropos 11 millioner,
hvor fanden er mine 11 millioner dollars?
Hvad? Kan du se noget?
Din aura. Du er nysgerrig.
Du er intuitiv.
Det var hårdt for dig at miste dine forældre så tidligt.
Det ved jeg ikke.
Nej, jeg ville ikke gøre dig ilde til mode.
Men når nogen mister noget vigtigt,
efterlader det et traume på sjælen.
Er det dit arbejde?
-Hvad? -Er du synsk?
Jeg er spiritualist.
Hvad er forskellen?
Jeg læser folk. Jeg hjælper dem med problemer.
Jeg forbinder dem med de døde.
-Taylor? -Pis.
Bedstefar.
Taylor. Er alt i orden? Du skrev, at det hastede.
-Maggie. -Ja.
Hej.
Maggie.
Du er her.
Sendt er bedre end aldrig, ikke?
Far...
Er du okay?
Jeg har det fint!
Pete! Du er tilbage. Kom her.
Kom nu.
Du...
Det er som at vande blomster. Langsomme, rolige cirkler. Tage sig god tid.
Kaffen? Fintmalet. Ikke så bitter.
Rig i farve og viskositet.
En god bønne.
God bønne. Ja!
En mand, der sætter pris på kaffe.
Hvis du bruger lang tid i bilen som jeg, så bliver man glad for kaffe.
Den er god. Men behøver du alt det hipster-fis?
Hipstere kan rende mig!
Jeg har gjort det i 30 år.
Jeg mener bare, jeg bliver glad for kaffe fra Dunkin' Donuts.
Jeg kan give dig en kop med pis.
Lær fra din ven. Han har smag.
Men nu...
I havde moren,
så mistede I moren.
I havde sønnen, så mistede I sønnen.
De to her er snarrådige, ikke sandt?
-Vi skal nok få dem. -Ja.
Min far var fisker.
Et enkelt liv.
Men han lærte mig alt om forretninger.
Om foråret fisker han efter blæksprutter
i min hjembys bugt, Herceg Novi.
De fleste fisker i dagtimerne.
Det er nemt. Men min far var snild.
Han fiskede om natten.
Det er svært og mere farligt.
Men hvis han lyser i vandet,
kommer blæksprutterne automatisk frem.
De er nysgerrige.
Han får en stor fangst hver gang. God profit.
Tag til gården.
Bind bedstemoren og bedstefaren til en stol,
og brænd stedet ned til grunden.
Lyset fra ilden vil få Maggie og Pete til os.
Listige Pete
Jeg fandt den!
Kan vi lige tale sammen?
Venner? Se lige de her billeder.
-Nej, jeg... -Du godeste.
Det her vil nok skræmme lidt.
Helt vildt. Hvordan går det med vaskningen?
Godt. Dockery blev så glad, at jeg skulle vaske mere.
Meget mere.
Pis.
-Er det dig, bedstefar? -Se lige her!
Se lige mors hår!
-Det ligner en paryk. -Jeg gav hende den permanent.
-Med vilje? -Jeg sagde ikke, jeg var god til det.
-Se lige dig! -Nej, se her.
Der er Pete, Taylor og Julia.
Pete? Husker du den dag?
Hvad? I cockpittet?
Ens tøj. Jeg troede, vi så seje ud.
Taylor kastede op på mig, da flyet lettede.
-På grund af milkshake... -Det var klamt.
Pete, du ser anderledes ud.
Han blev voksen.
Mor, var det dig, da du...
-Ja. Mig og Jason Burrows. -Virkelig?
Til skoleballet.
Hvorfor har du aldrig vist os dem før, bedstefar?
Jeg glemte det. Jeg...
Lad os få noget at spise. En stor familiemiddag.
Jeg ringer til Audrey.
Er det en god idé? Måske bør vi tage det roligt med hende.
Nej.
Vi skal da fejre det.
Hej, det er mig.
Vi holder en stor middag i aften.
I aften? Jeg er træt.
Jeg har allerede inviteret alle.
Hvem er alle?
-Familien. -Så lav det om.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor?
Jeg skal nok stå for maden.
Du behøver ikke... Kom nu bare hjem.
Otto, hvad foregår der?
Det finder du ud af.
Det går nok, far. Måske en anden dag.
Du godeste. Er det...
Ja.
Hvornår ville du fortælle mig det?
Alle børnene er her. Vi ser på gamle billeder.
Kom nu bare hjem.
Jeg har for meget at lave.
Audrey, det kan vente...
Siden mit slagtilfælde har din mor kæmpet ekstra hårdt.
Shannon Ring til mig nu.
Hun skal nok komme.
Bedstefar, jeg skal arbejde, men jeg tager alkohol med.
Jeg henter børnene og desserten.
Okay. Skynd dig!
Mor, jeg tror, det er svært for bedstemor.
Måske bør du se hende på kontoret.
-Jeg kan køre dig. -Okay.
Jeg går. Alene.
Bliv her, og hjælp din far med middagen.
Det lyder, som om du ikke vil tale med mig.
Helt ærligt.
I skal tilbringe tid sammen.
Fortæl mig lige, hvad fanden der foregår?
Rolig nu. Far holder øje.
Vi ses, far.
Hej.
Hvorfor lod du mig i stikken i Rosedale?
Spørgsmålet burde være, hvorfor du foregiver at være min søn.
Pete og jeg var cellekammerater.
Han talte meget om sin familie
og sagde, han ikke har været her i 20 år.
Da jeg kom ud, måtte jeg gemme mig.
"Hvorfor" er ikke vigtigt. Jeg blev Pete.
Hvordan fungerer det for dig?
Skidegodt. Sådan, ja...
Jeg er stadig i live.
Jeg er ked af det med Rosedale.
Men du kom og havde modstridende energi.
Jeg vidste ikke, om du var ven eller fjende. Så jeg flygtede.
Jeg flygtede. Men jeg fik talt med Pete.
Og han fortalte mig om dig.
Han sagde, du havde reddet ham. At jeg kan stole på dig.
Men det vidste jeg ikke i Rosedale. Og jeg er stadig ikke sikker.
Hvor fanden er Pete?
I sikkerhed.
Hvad? Hos nogle indianere?
Er han... Hvorfor spurgte du?
Jeg prøver at lure, hvad du vil.
Lure? Og det kommer fra dig?
-Du vil, at jeg bliver målet. -Målet?
De tror, at Pete er død, men han er i sikkerhed.
-I sikkerhed? -Ja.
-Alle skal være i sikkerhed. -Pis med dig.
Jeg har nok blod på mine hænder. Jeg vil ikke have mere.
Hvad laver en sød pige som dig her?
Jeg kan lære dig at sige det på siamesisk.
Shannon?
Nej, det vil spolere det.
-Hvad er der galt med den, Joyce? -Shannon!
Jeg ved det ikke. Den har fået et lag tæsk.
Jeg kan ikke få signal.
Lad mig forklare det for dig. Den er våd, rustet og rådden!
Ligesom alt andet lort i junglen.
Du kan lige så godt smide den væk!
Er alt i orden?
Ja, snart.
Vent.
Ti nu stille.
Vent. Jeg har lige været til noget skørt med min familie.
Jeg troede, du var i problemer.
Hvad?
Det er jeg.
Jeg troede ellers, jeg kunne klare det.
At jeg kunne holde det nede.
Men Sean bliver mere og mere nærtagende, og jeg løber tør for undskyldninger...
Jeg ved ikke, om jeg kan blive ved.
Det behøver du ikke. Forlad ham.
Vi kan finde ud af det sammen. Det er ikke...
I skal være stille, ellers må I ikke være her.
-Seriøst? -Ja.
Otto ser gammel ud.
Da jeg rejste, var han en bjørn, og nu er han gammel.
Tid kan være ubønhørlig. Men vi har vigtigere ting at...
Jeg ville så gerne hjem, da jeg hørte om slagtilfældet.
Men de fyre forfulgte mig.
Jeg ville ikke føre dem til min familie.
Har du været hjemme?
Det taler vi ikke om.
Man kan sagtens forestille sig,
at en bondefanger ikke har haft en perfekt barndom.
For helvede. Vi har ikke tid til det her.
Fortæl mig lige nu, hvad der skete på lageret.
Jeg vil ikke tale om det.
Du har ikke noget valg, medmindre din familie skal dø.
Jeg kan kun hjælpe, hvis du fortæller mig det.
Jeg var med på et hold, som min kæreste Reggie stod bag.
Vi var gode.
Femten minutter. Ind og ud. Vi tog alt, vi kunne.
Men for tre år siden...
Vi gik efter et sted på Mount Vernon.
Pete fulgte efter vagten til frokost, og vi gik ind.
Vi ødelagde overvågningen. Vi fandt penge og en nøgle
tapet fast til bunden af en skuffe. Til lagerrum 237.
Det så måske vigtigt ud,
så mens vi andre tog, hvad vi kunne, gik Reggie efter nummer 237.
Rummet var fyldt med det sædvanlige ragelse.
Reggie var på vej ud, da han så nogle kasser.
Han vidste ikke, hvad der tiltrak ham.
Eller hvorfor han kiggede under bladene.
Han viste os indholdet.
Der er ni andre kasser.
Så mange kontanter i et lagerrum...
Det fik alarmklokkerne til at ringe hos mig.
Men jeg kunne fornemme noget andet fra pengene.
En slem fortid og en endnu værre fremtid.
-Pete må stramme sig an. -Det føles ikke godt.
Nej, det er vores penge. Det er det, vi har arbejdet for.
Jeg ringede til Pete.
Jeg sagde, han skulle gøre alt for at forsinke vagten.
Han skulle købe os tid til at få pengene ud.
Ingen rører sig!
Han prøvede, men...
Hvor fanden er han?
Han har vist allerede fortalt dig, at vagten nåede tilbage.
Rolig nu.
Maggie? Undersøg dem.
-Du blev skudt. -Jeg klarer den. Gør det.
Kom så!
Vi tog pengene og kørte til mødestedet, men Pete dukkede aldrig op.
Reggie ville dø, hvis jeg ikke gjorde noget.
Jeg tog en paryk på og hjalp ham.
Kalder på dr. Collins.
Jeg tog mig af bilen, før jeg tog tilbage til hospitalet.
Men da jeg nåede frem, var der en mand.
Jeg kunne ikke kigge væk.
Han havde den mørkeste aura.
Sort som pesten.
Reggie var død.
Jeg gik ud fra, han fortalte dem, hvor pengene var. Det havde jeg gjort.
Det ville alle have gjort.
Det troede jeg, indtil du kom til Rosedale.
-Så hvor er de? -Det siger jeg ikke endnu.
Manden med den sorte aura?
Han hedder Luka, og han...
Han er den mest uhyggelige mand nogensinde.
Men lige nu skal jeg tale med en, der er endnu mere uhyggelig...
Okay.
Men først en drink.
Først panikker du over, at Luka er vred.
Nu panikker du over, at han er rolig?
Jeg forstår dig ikke.
Der er noget ved ham.
Vi har mistet hans eneste forbindelse til pengene, og han er rolig?
Bekymringerne stopper først med musikken.
Han har ledt efter pengene i tre år.
Hvad havde han før os? Intet. Nul og niks.
Og han har stadig intet.
Vi fandt kvinden og knægten før, vi kan finde dem igen.
Du skal bare holde hovedet koldt,
og så kan du flytte til Seattle,
du kan få et skæg og åbne en kaffebutik.
Livet bliver skønt.
Det gik godt, til jeg var 14 eller 15,
og så fandt jeg ud af, jeg tændte på slemme fyre.
Ja, det er ikke specielt, men det var det for mig.
Audrey prøvede at holde mig væk fra det med drengene.
Det virkede også, indtil Petes far døde.
Det er alt sammen meget interessant...
Du er ligeglad.
-Du vil vide, hvor pengene er. -Ja.
Jeg har gjort mange uheldige ting.
Jeg har såret mange, når jeg har stjålet.
Og nu er jeg færdig med det.
Derfor giver jeg pengene tilbage til Luka.
Hvad for noget?
-Jeg ved, du vil have dem... -Det handler ikke om mig.
Du ved ikke, hvem du har med at gøre.
Jo, det gør jeg.
-Nej. -Jeg har beskæftiget mig med mange af dem.
Slet ikke som de her mennesker.
Hvis du giver ham pengene, dræber de mig,
og så går han efter hele din familie.
Han får dig til at se på. Og så dræber han dig.
-Nej. -Jo, det gør han.
Nej, jeg har set det i et syn.
-Et syn? -Ja.
Lad os lige bruge en halv time på at høre om dit syn.
-Jeg har haft et syn. -Ja?
Der er mange mulige veje for fremtiden.
Og jeg så en, som var helt tydelig.
Vi overlever, hvis vi giver pengene til Luka.
Sådan.
Jeg har bestemt mig for at hjælpe med Valerie,
men jeg har nogle betingelser.
Hun giver mig sit pas, og jeg må holde øje med hende hele weekenden.
Det bliver ikke nødvendigt.
Da du fik hende ud for seks måneder siden, løb hun væk.
-Hun gør det ikke igen. -Er du sikker?
-Ja. -Det er jeg ikke. Jeg vil overvåge hende.
Selv hvis hun kun har en weekend udenfor med dig,
er det bedre end ingenting.
Det er dyrt for en enkelt weekend.
Jeg skylder hende.
Valerie hjalp...
...med at vaske noget sengetøj for mig gennem yogastudier.
Det var en ren guldmine.
Men FBI begyndte at blive nysgerrige, og jeg fik brug for et offerlam.
Hun meldte sig og tog faldet.
Og så stak hun af.
Hun fik kolde fødder. Ingen vil i fængsel.
Hvorfor ændrede du mening?
På grund af 500.320 dollars.
Det er meget mere, end vi havde aftalt.
Det er aftalen. Jeg stiller kaution for Valerie,
og du hvidvasker alle pengene.
Hvis penge er det? Jeg må vide det.
Chayton Dockery.
Okay, lille blondine,
det kan jeg godt arbejde med. Det er en aftale.
-Hej Marius. -Kender jeg dig?
FBI. Ind i bilen med jer.
Hvad fanden?
Hvad fanden går det her ud på?
Hvad fanden tror du?
Vi vil snakke om Delchev. Luka Delchev.
Kom så.
I år 2000 fik Luka Delchev politisk asyl i Amerika.
For nogle år siden dukkede han op på vores radar
med en lille, men voldelig forbryderbande på Mount Vernon.
Vi gik efter ham. Men uden resultat, for ingen talte.
De var enten for bange eller for døde.
Vi hørte fra Interpol. I 1998 kørte FN's fredsbevarende styrker
i hemmelighed med 15 millioner dollars og blev overfaldt i Montenegros bjerge.
Pengene forsvandt. Ingen overlevede.
Delchev var mistænkt, men han dækkede sine spor med lig.
For tre år siden fik vi en ransagningskendelse.
Vi fik adgang til hans depot,
men han havde hørt om det, så han gemte pengene.
Vi vidste ikke hvor.
Men du fandt dem, Maggie.
Det kender jeg ikke noget til.
Pengene var i et af lagerrummene, ikke?
Vi skulle første finde ud af, hvem havde fundet dem,
og så var du væk.
Vi har holdt øje med Luka i tre år.
Indtil Frank og Joe Hooper førte os til jer.
Og det er sjovt, som du hele tiden dukker op, Marius.
Vi har ikke pengene.
Selv hvis der er penge, hvilket der ikke er...
Hvis jeg erkender, gør det mig vel skyldig.
Vi er ligeglade med jer. Vi vil kun have fat i Delchev.
Men vi har brug for jeres hjælp.
Hvad betyder det?
I skal føre Delchev til pengene og os til Delchev.
Vi får ham buret inde på livstid.
I skal gå med mikrofon.
Vi har brug for pengene, så vi kan bruge blæksporing.
For det vil I begge undgå alle tiltaler.
Det gælder også for Marius' medvirken i mordforsøget
på en FBI-agent i Chinatown i sidste uge.
I er nødt til at indvillige i det. Det er et engangstilbud.
Ja, okay.
Hvis I havde nogen beviser,
sad jeg nok allerede i fængslet.
Jeg vælger,
at I enten må arrestere mig nu eller slippe mig fri.
For...
...jeg har rygetrang. Og det må man vist ikke på FBI's kontor.
Ikke sandt?
-Tak. Hav en god dag. -Rend mig!
Vent...
-Mordforsøg? -Det forkerte sted og tidspunkt.
Hvad så nu? Skal vi arbejde sammen med FBI?
Det kan vi ikke.
Hvis de ikke får afsagt en dom, og Luka går fri, dør vi.
En massakre. Men fortæl mig, hvor pengene er...
Nej.
Så er vi færdige. Find dig en taxa.
-Jeg har brug for din hjælp. -Nå?
-Min hjælp? -Husker du synet, jeg fortalte om?
Hvis det skal fungere, skal alt være, som jeg så det,
og du er med i det. Uden dig går det ikke.
Og Luka dræber mig og hele familien.
Undskyld, far. Da jeg nåede frem, kunne jeg ikke se hende i øjnene.
Jeg kender følelsen. Det er okay.
Du har ikke sagt, hvor godt jeg ser ud.
-Du ser godt ud, far. -Jeg ligner lort.
-Og du... -Hvad.
-Er blevet grå. -Det er moderne.
Folk betaler penge for det her look.
Jeg har savnet dig.
Hej Taylor.
Din tante Maggie mangler vin.
Tak.
Pete?
Vi er klar til svampene.
Julia? Dine børn er så kønne.
Tak.
Har de deres far?
Ikke så meget.
Nogle gange er det nemmere.
Det siger de.
Og så skal man høre på det fra Audrey.
Hun elsker den katolske skyldfølelse.
Man skulle tro, hun havde aktier i det.
Bedstefar? Lægen har vel sagt, at du skal holde igen med salt?
Ja, det gør jeg også.
-Pete? -Ja?
-Husker du de cornflakes? -Hvad?
Cornflakes. Fars dag?
Morgenmad på sengen.
Husker du det virkelig ikke?
Da jeg tog fejl af sukker og salt.
Du puttede det på og var så stolt.
Jeg var nødt til at spise det!
Ja, det var...
Har du brug for hjælp?
Nej, tak. Jeg klarer den.
Vi fik en dårlig start.
Synes du virkelig?
Jeg ved, du er vred, fordi jeg kaldte dig for en bølle.
Ved du hvad?
Jeg var led mod Pete, da vi var børn.
Det var jeg.
Men jeg var et barn.
Du var voksen, da du vendte op og ned på bedstefar og bedstemors liv.
Har du nogen anelse om, hvordan det var her?
Jeg voksede op med det.
Jeg ved ikke, hvorfor du er her.
Men hvis du eller Pete gør andet, der kan skade familien,
så skal du stå til ansvar overfor mig.
Sig nu sandheden.
Det, du sagde...
Se lige, hvem vi har her.
Vi skal nok ikke holde grillaften.
Vi venter. Vi kan få fat på dem alene.
Her kommer bedstemor.
Jeg glæder mig til at spise champignonerne.
Det var så godt!
Kom her.
Hvad med dengang, hvor jeg lærte dig at køre?
Nej! Du må ikke fortælle den historie.
-Du er nødt til det, far. -Nej.
Hvor gammel var du? 16 år?
Jeg tog Maggie op på taget af Bridgeport Mall,
via indkørslen til parkeringen.
Det var søndag morgen.
Stedet var tomt, og hun har det bare skønt.
Ja, hvad pokker? Det var tid til at køre hjem.
Jeg sagde, jeg ikke ville.
-Ja. -Og du hørte ikke efter.
Nej. Ja, så hun kørte ned ad rampen,
-og det går fint. -Jeg kan ikke køre.
Det går virkelig godt.
Men pludselig, bang! Du godeste!
Hun drejer til venstre og kører ind i muren. Bum!
Jeg råber: "Hold ind!"
Men hun skriger bare.
Hvor holder jeg ind? Det er en rampe.
-Hvad gjorde du? -Jeg kørte videre!
Hun kørte videre. Hele vejen ned.
-Seks etager og en bil senere... -Jeg spurgte ham: "Hvor er bremsen?"
-...og køretimen var slut. -Jeg vidste det ikke.
Derefter blev jeg familiens kørelærer.
Men bedstemor kørte ind i en bil på parkeringspladsen. Det...
Hvad? Hvornår?
I går. Et lille uheld. Alt er okay.
Tager du ikke tallerknerne ud, Carly?
Og glem ikke dit vinglas.
Roby: På kontoret. Jeg vil spørge dig om noget.
Okay.
Stop, alle sammen.
Kan det vente til i morgen?
Jeg vil gerne sige et par ord, før alle rejser sig.
Når man vågner,
ved man ikke, hvad der vil ske.
I dag fik vi Maggie.
Jeg har en vis mængde år på bagen,
og jeg har før været i fare.
Blandt andet da jeg var ung i Vietnam
og nogle stykker for nyligt.
I min alder forstår man,
at familien betyder alt.
Og jeg er så taknemmelig for,
at vi alle er samlet.
Lad os holde det på den måde.
-Jeg vil også gerne sige noget. -Ja.
Det har været lidt skræmmende at komme hjem efter alle de år.
Men I har alle været så imødekommende.
Det sætter jeg virkelig pris på.
Det har været hårdt i de sidste 20 år.
Men Pete var der for mig.
Og min spiritisme
har givet mig styrke på min rejse.
Jeg har lært meget.
Det største, jeg lærte, var tilgivelse.
Mor,
du skal bare vide,
at jeg tilgiver dig.
Og jeg håber, du kan tilgive dig selv.
Tante Carly kaster op!
Jeg kommer.
Hun spurgte efter tante Maggie.
Okay.
Tak for...
Jeg fik en besked fra arbejdet. Jeg må af sted. Undskyld.
Hvordan føles det at blive tilgivet?
Har du det sjovt?
Ikke på den måde.
Den selvglade tilgang er ikke min kop te.
Men I minder meget om hinanden.
Hvordan gør vi dog det?
I er begge to viljestærke.
Og I siger begge, hvad I tænker på.
Din søster kan lide hende.
Hun læste hendes aura.
Det var Carly vild med.
Hun følte en forbindelse til mor.
Jeg må gøre rent.
Det må du undskylde. Jeg skulle have fortalt, hun kom.
Rejste du fra Bridgeport for at hente hende?
Jeg ville ikke skrue folks forhåbninger op.
Hun er ikke nem.
Jeg var nok omkring ti år, før jeg indså,
at hun ikke var som andres mødre.
Hvis jeg tænkte på at gøre noget slemt, ville hun kende til det.
Hun tog mig i det, uden at jeg fik en chance.
Har hun altid været sådan?
Som teenager fortalte Maggie os,
at hun hørte stemmer og så auraer.
Vi troede først, at det var et psykologisk eller neurologisk.
Men efter mange dyre forsøg,
sagde lægerne, at der ikke var noget.
Tror du, det er ægte?
Jeg ved det ikke.
Men jeg tror, det er ægte for hende.
Ja.
Da jeg var 17, drak jeg alt for meget Southern Comfort.
Og jeg kastede op hele natten.
Det var din mor, der holdt mit hår.
Hun dækkede for mig,
så mor og far ikke fandt ud af det. Hun hjalp mig.
Mener du virkelig, at jeg ligner min mor?
Ja.
Det gør jeg.
Men det er ikke udseendet. Også din...
Din sjæl minder om hende.
Ja, de er bare...
Hvor har du dem her fra?
Julia havde beholdt dem.
Er du sur?
Nej.
Det er bare...
De var meget private dengang.
Jeg er glad for, at du har dem.
Savner du min mor?
Ja, men vi taler stadig sammen.
Døden er bare en overgang for sjælen.
Din mor og jeg
taler hele tiden sammen.
Er hun her nu?
Ja, jeg kan mærke hende.
Hun passer på dig.
Kan jeg tale med hende?
Måske på et tidspunkt.
Men nu skal du sove.
-Godnat. -Godnat.
Tager I af sted nu?
Vi kommer igen i morgen.
Jeg håbede ellers, vi kunne tale.
-Du skulle have valgt Schwartz. -Hvad?
Deres pastrami er den bedste.
Nå. Tak.
Hvad laver du her?
Ville du ikke tale med mig?
Lort. Det må du undskylde. Jo, jeg havde et spørgsmål.
Spørgsmål til jurisdiktion. Overbetjenten hjalp mig.
-Du behøvede ikke komme. -Det er okay.
Jeg fik en undskyldning for at slippe væk fra familien.
Nu du er kommet hele vejen...
Ja.
-Tak. -Værsgo. Du har fortjent den.
-Skål. -Skål.
Hvad laver du?
Jeg færdiggjorde bare nogle småting.
Jeg fik aldrig fortalt dig,
at jeg har været heldig med dig. Du er en rigtig god betjent.
-Har du overvejet kriminalbetjent? -Jeg tog eksamen. Og dumpede.
Alle dumper første gang.
Gjorde du?
Nej.
Hvad gik der galt?
De fortæller det ikke.
Men jeg ved, at det var evidens.
Prøv igen. Du vil være rigtig god.
Tak for det.
Hvad fortalte du ham?
Sandheden.
Hvad?
Vidste du, Pete kom til en plejefamilie, efter Maggie blev arresteret?
Nej.
Hvordan skulle jeg have vidst det?
Jeg skulle ikke have ladet dig ringe til politiet.
Jeg burde have stoppet dig.
Hun valgte at kautionere for det røvhul, som hun var kæreste med,
med vores penge og flygte til Californien.
Husker du? Vi kunne have gået bankerot.
Hvad fanden kunne jeg ellers have gjort?
Jeg skulle være taget efter hende.
Du havde en forretning og familie at passe på.
Hun ville alligevel være stukket af igen. Det gør hun altid.
Tror du ikke, jeg ønsker det her? At vi alle er sammen igen?
-Jeg er ikke et uhyre. -Det sagde jeg ikke...
Men der er noget galt, Otto.
Er det ikke mærkeligt, at efter det alt med Pete i sidste uge,
pengene og politiet, dukker Maggie bare op.
Ja, du vil gerne tro, at det bare er en skøn familiekomsammen.
Men hvad ved vi egentlig?
Pete røvede en skydebane for tre år siden.
Nej. Han sagde...
Jeg ved, hvad han sagde. Men jeg er ikke sikker på, det er sandt.
Jeg er glad for, at de er tilbage.
Og så jeg fandt en pistol i pejsen i lejligheden
bag gipsvæggen.
Geniet havde kastet pistolen ned i rækkehusets skorsten.
-Ligesom i Godfather. -Fantastisk.
Men det var nu Godfather II.
Seriøst? Er du en af de fyre?
Desværre, ja.
-En mere? -Nej. Ølgrænsen ligger på to.
Og jeg skal tilbage til byen i morgen tidlig.
Jeg tager blodprøven fra Winslows bil med.
Jeg troede, prøverne var færdige.
Nej. Her blev kun blodtypen testet.
I New York laver vi en komplet test.
Sidst på ugen
har vi en komplet DNA-profil af personen, som var i bilen med ham.
-Det er noget pis. -Jeg er ligeglad.
Jeg håber, I har skiftet mening.
-Jeg går i seng. -Du begår en fejl.
Det vil ikke være min første.
Han døde ikke af at blive skudt.
Din tidligere kæreste, Reggie. Lægerne fjernede kuglen.
-Han ville overleve. -Jeg har læst rapporten.
Med det, som Luka gjorde mod Reggie, ville jeg have sladret.
-Men Reggie gjorde det ikke. -Han beskyttede dig.
Måske kan du gøre noget for ham.
Hjælp os med at fange ham, der torturerede ham til døde.
Hvem er Reggie?
Du vil ikke gøre det for din familie.
Du vil ikke gøre det for Reggie. Fint nok.
Hvad der end sker, er det på dine skuldre. Godnat.
Held og lykke med dit syn.
Jeg skal ikke dø på grund af noget synsk pis.
Som FBI-idioten sagde: Hvis Luka dræber din familie,
er det din skyld.
Jeg tager mine ting og kommer væk fra dig.
-Kan vi tale om det? -Nej sgu.
-Tale om hvad? -Jeg har... Det er ikke...
Der er ikke noget at tale om.
Jeg har gjort alt, jeg kan for at redde jer.
Jeg har brug for dig, Marius. Jeg så dig i mit syn.
Hold op med at tale om det. Rend mig.
Du har givet mig problemer...
Det er godt, at I er her.
-Arbejder I med FBI? -Hvad? Nej.
Går du med mikrofon?
Nej. De fik fat på os, men vi sagde ikke noget.
Luk røven! Kom her!
Vent, jeg ville bare...
Hvad? Kom så! Du ville ikke en skid!
Vær bare bange. Vi tager til Luka.
Hvad er så vigtigt, at det ikke kan vente til i morgen?
Hun har din blodprøve fra bilen.
Sidst på ugen vil Roby kunne identificere dig som passageren.
Har de ikke brug for en retskendelse til at få ens DNA?
Jo, men hun har måske nok.
Det må ikke ramme dig.
Jeg har ikke noget valg. Jeg må melde mig.
Det løser ikke noget. Dig, mig, bedstefar og Pete, vi er alle involveret.
Jeg må få Roby til at tro,
at en anden havde dræbt Winslow.
Jeg har brug for pistolen.
Vækkede jeg dig? Du sover for meget.
Ja, jeg er fuld.
Det er lige meget. Jeg vil bare sige,
at jeg må afslutte det for Moe.
Det hele...
Det skete på grund af mig.
Jeg lod det ske før.
Det gør jeg ikke igen.
Jeg vil skaffe proklamationen tilbage.
Vil du hjælpe mig eller hvad?
Nå, Maggie Murphy.
Evo me!
Jeg har set frem til at møde dig.
Du er godt nok svær at få fat på.
Men en montenegriner giver aldrig op.
Jeg vidste ikke, at du var fra
Montenegro.
Hvem har vi her? Din søn?
Han ser godt ud.
Vi har meget at tale om.
Men vil nogen have kaffe?
Frisklavet.
Nej tak.
De to her kender min passion for kaffe.
-Hvad med dig? -Nej tak.
Nej tak.
Ellers tak.
Joe, du kunne godt lide min kaffe. Det er en ny bønne.
-En god bønne. -Duft engang.
Din...
Din skid!
Ja, du er barsk!
Tror du, du kan dræbe mig?
Dit røvhul!
Frank fortalte mig om det, din idiot.
Han ville ikke gøre noget! Jeg havde styr på det!
Du havde intet under kontrol.
Det må du have misforstået.
Du godeste. Miro, luk munden på ham!
Ved du, hvad de misforstod?
Hvad?
Hvad med dig?
Ved du det, Maggie Murphy?
Han er ikke min søn.
Nemlig.
Dig og Joe,
I havde den forkerte fra starten, men I vidste det ikke.
En bondefanger!
Han prøver at stjæle mine penge!
Jeg bør også slå dig ihjel.
Kan du huske mig, Marius?
Nej? Det er i orden.
Vi har aldrig mødt hinanden.
Billy Primo havde nævnt dig.
-Husker du Billy? -Ja.
Han ville hyre dig til at snyde min niece.
Jeg kiggede på din profil.
Du tog ikke opgaven, så du overlevede.
Men det er en anden historie.
Nuvel...
Hvor helvede
er mine penge? nden historie.