Доброго ранку.
Усе нормально?
-Так, чому ні? -Не знаю.
Час до школи.
Лафіт 82, Шеваль Блан 78.
Чотири справжні, одна підробка.
-Яка саме? -Ти мені скажи.
-Не знаю. -Давай, збовтай вино.
Оціни букет.
Лише кожна четверта пляшка буде підробкою.
Справжню продамо, за що купимо, і в мінус не підемо.
Ми зрубаємо мільйони.
Так, що ти відчуваєш?
Я відчуваю, що це точно вино.
Червоне вино. Що ти робиш?
Я два роки створювала легенду Міші Остраковича.
Я не хочу все зіпсувати твоїм легковажним підходом.
Ні-ні-ні. Гаразд, пробач.
Я могла й не робити тебе Мішою.
Ні… Я вдячний тобі.
Це відповідальність.
Якщо ти у справі,
ти у справі.
Гаразд.
О 9:30 у нас сніданок із Даґом і аукціоністом, тому…
-Розповідай, що ти, бляха, відчуваєш. -Гаразд.
Добре.
Я відчуваю сушену вишню
і… щось земляне? Наче, вологе сіно…
-Щось таке. -Добре.
-Добре? -Це підробка.
Що в ньому?
Попіл, цвіль…
-Цвіль? -…кора
і крихітна дрібка курячого лайна.
Як смішно.
підлий піт
Є хто вдома?
Агов? Вам посилка.
Якого хріна?
-Пам'ятаєш мене? -Звісно ж.
-Де твій дід? -Цього разу лише я.
Ти знайшов дещо моє?
-Те, що я міг упустити? -Що, копійку?
Віддай значок, бо член тобі відріжу і
віддам сусідському псу.
У мене його нема, чуваче.
-Твій значок Рафі забрав. -Який Рафі?
Чувак, який грав у Xbox. Він знайшов його потім.
-Як прізвище? -Я не знаю.
Просто Рафі! Він друг Наталі.
Ти захворіла?
Чому ти ще у ліжку?
У тебе зустріч у Гартфорді, я дзвонив Джо Ремлі.
Я не піду піддобрюватися до Джо…
Джо — наш сенатор уже 30 років.
Якщо хтось може допомогти нам із ліцензією, це Джо.
Благати не треба.
Сам іди.
Ти душа й серце цього бізнесу, усім це відомо.
Якщо піду я, він запитає, чому тебе немає.
Отто, щодо вчорашнього…
Я мала забрати це з собою у могилу.
Обережно. Гаряче.
Бачиш…
Бачиш це?
Я твій чоловік.
І ми в цьому разом.
А тепер вилазь із ліжка.
Пане Рейнард?
Я донька Лайли Бауман.
Дехто розказав мені історію
про мого тата й вашу дружину.
Це правда?
Це неважливо.
Ви знали?
Про роман перед аварією?
Твоя мама сиділа саме там, де ти зараз.
Я дуже чітко це пам'ятаю.
Вона розказала мені. Ми обидва були розлючені,
і я не…Тоді…
Стоп, моя мама…
Їй було боляче. Ми сіли в мою машину і поїхали на пошуки.
Мама була з вами?
Я натиснув на газ. І я…
-Вона зникла. -Хто зник? Куди?
Я був у лікарні. У комі. Вона втекла.
А хто втік? Мені казали, що постраждалих було троє.
Якщо мама була з вами…
-Мені вона подобалась… -…це четверо.
А ваша дружина? Вона була в машині з татом?
Та годі вже!
Моя дружина втекла в Канаду в день аварії,
і більше я її не бачив.
Родина Міші здобула, або зібрала,
вражаючу колекцію вин.
Мій дід був комуністом
із капіталістичними нахилами, тому…
Це Латур 2005 року.
Не одкровення, та для сніданку піде.
Отже, під час Холодної війни вино було рідкою валютою, а…
Потім колекцію було вивезено з Росії заради збереження.
Ви недооцінюєте Латур. Хороша структура.
Вино розвезли по всьому світу, більшу частину на Західне узбережжя.
І ми хочемо їх реалізувати.
Слухайте, я люблю вино, та я не експерт,
мої 20 тисяч пляшок розкидано по світу.
Важкувато, чи не так?
-20 тисяч? -Так, приблизно.
І скільки у вас Петруса 21 року?
Скільки, п'ять ящиків?
Тільки три.
Ви обіцяли мені один
за організацію зустрічі.
Тоді лишилось два.
Міша хоче позбутися
зайвого головного болю, метушні з колекцією.
Якщо отримаю чесну ціну, так?
Вас не влаштувала ціна продажу
Лафіту в Лондоні рік тому?
Ви підготувались.
Відповідаючи на ваше запитання — тому ми тут.
Я пояснила Міші, що у вас
один із кращих аукціонів у Нью-Йорку,
і щоб продати колекцію, для початку декілька ящиків,
нам треба звернутись до вас.
На два слова.
Пробачте, це моя колишня помічниця.
Добридень. Хто?
Я думав, що ти не хочеш мене бачити.
-Я й не хочу. -Добре.
Чудово, не дякуй за заставу.
Піт у біді, справжній Піт! Твій співкамерник, мій брат.
Я думав, він із Меґґі.
Він шукав тебе,
оскільки він мій справжній брат, а не брехун,
я вирішила допомогти, і ти теж повинен,
бо вкрав його срану ідентичність.
Як ти мене знайшла?
Я знаюся на відлові втікачів.
-Бувай. -Ти завинив Пітові!
Неправда. Бувай.
Пробачте, я звільнив її рік тому.
Вона — психічка, переслідує мене в Нью-Йорку.
Я описувала Александру вміст твоєї колекції,
і його зацікавило ДРК 37 року.
Так? Воно непогане.
Пляшки в хорошому стані — рідкість.
-Ні, вони в чудовому стані. -Точно.
-Відкоркував декілька для мене. -Гаразд.
Я була не просто помічницею.
-Зрозуміли, га? -Ходи.
Хай і для тебе відкоркує, воно класне!
Це було некруто.
Некруто вперше,
а другий — аж геть некруто.
Піт Мерфі.
-Привіт, Маріусе. -У тебе одна хвилина.
Гаразд. Пам'ятаєш фінансиста з крила Б?
Чарлі Брокера?
Я пообіцяв йому одну послугу.
-Яку послугу? -Просто доставити посилку.
Він попросив забрати дещо
і доставити в офіс у Стемфорді.
І що було в посилці?
Я не запитав. Це була умова.
І я прийшов туди, пройшов через охорону,
все нормально, от тільки офісу там не було,
а потім за мною пішли два охоронці.
Хвилина майже закінчилась.
Я зайшов в інший офіс,
із зеленими дверима.
І запхав посилку за диван,
щоб повернутись за нею потім, коли охорони не буде.
То повернись.
Одному з них я вмазав, або обом.
Відправ її.
Там перевірка документів.
Їй доведеться щось придумати.
А брехня й афери — твоя тема.
-Іди сюди. -Хто вона така?
Із цією родиною я в Коннектикуті ховався.
Як там зустріч?
Александр вважає, що ти ненадійний клоун.
Довелось наобіцяти всього одразу.
-Що наобіцяти? -Вечірку сьогодні
з Романе-Конті 37 року, яким ти
пригощав свою колишню помічницю,
щоб її трахнути.
Ну, добре, зіграю дурня…
У мене немає ні ДРК, ні 35 штук, щоб його купити,
а без нього — прощавай, Александр і його аукціон.
Тоді знайдемо інший.
У них закрита тусовка.
Якщо Александр поручиться, ми в ділі.
Як втратимо їх — нам кінець. Дарма я тебе покликала.
Так зроби його нашвидкуруч, як сьогодні зранку.
-До вечора? -Так.
Окрім пляшки й вина
врожаю помолодше, наприклад, 2009 року,
потрібні інгредієнти.
Тобто попіл, шкіра, цвіль…
У мене є ідея. Я все знайду. Надішли мені список.
До третьої години все буде.
Я допоможу тобі забрати посилку,
та спершу заїдемо на ферму.
-Справді? -Що? Ні. Нізащо.
Тоді я вам не допоможу. Це моя ціна.
Поїхали.
За офіційною версією, батьки їхали вдвох.
А Ренар один.
ШКОЛА БРІДЖПОРТА
У ДТП авто спалахнуло,
тіла обгоріли до невпізнання.
Їх навіть по зубах не ідентифікували.
Скільки кави ти випила?
Ти хочеш зі мною на бал піти?
-Ти згодна? -Боже, та послухай ти.
Жак Ренар сказав, що мама їхала з ним.
Не хотів казати, та сказав.
А отже, мама їхала не з татом,
тому вона не померла.
Хто тоді був із твоїм батьком?
Що, як друге тіло — це дружина Ренара?
Там було четверо, не троє. Анжу була з батьком,
а моя мама встигла звалити до приїзду копів.
Вона писала Меґґі, що хоче в Каліфорнію,
і Меґґі навіть кликала її до себе.
ГОПКІНС-АВТО
-Бачиш? -Що за «Гопкінс-авто»?
-Я не… -Чекай.
Ага.
ГОПКІНС-АВТО
Купа реклами.
Стоп, натисни на це.
Потрібна машина для пані?
Підберемо машину ми для мами, доньки і дружини
У «Гопкінс-авто» завітайте
Купу грошей зберігайте
«Гопкінс-авто» — кращий вибір уживаних автомобілів у Бейкерсфілді.
ГОПКІНС-АВТО
СЕНАТОР ДЖОЗЕФ РЕМЛІ
Я дуже вдячна, Джо. Я не прагнула цього.
Якби кожен мав те, чого прагнув, політики були б непотрібні.
Ми вже розібралися з винною.
Може, ви б порадили мені, до кого звернутися?
З ким поговорити?
Я б із радістю, та вранці вашу ліцензію повернули.
Але хто?
Тут не вказано. Її спершу відкликали,
а тепер повернули.
Схоже, хтось переконав прокурора пробачити вас.
Щось тут не так.
Треба ліцензія,
чи будете дарованому коневі в зуби дивитись?
Ні.
Дякую. Я ваша боржниця.
Я нічого не зробив.
Привіт.
Усе гаразд?
Так. Мені треба поговорити з Наталі.
Так. Звісно.
Це звичайна процедура.
Вона на кухні.
Люба. У Тейлора є до тебе запитання.
Хочете чогось випити? Кави? Води?
Ні. Ні, дякую.
-Наталі? -Якщо я захочу, сама наллю.
Гаразд. Я вас залишу.
Як себе почуваєш?
Так собі.
Мати хвилюється за тебе.
Ти за цим прийшов?
Мені треба знайти Рафі.
-Навіщо? -Він украв дещо моє.
Рафі — не грабіжник.
Та він знайшов і забрав собі.
Як мені його знайти?
Слухай, мені потрібна ця штука.
Я намагаюсь бути ввічливим.
Те, що твій дід трахав мою
маму, не дає тобі права пресувати моїх друзів.
Ти не знав.
Ти брешеш.
Ні. У них був роман декілька місяців.
Усе нормально?
Не знаю. Запитай Капітана Америку.
Усе нормально.
-Дякую, що приділили час. -Так.
Гарного дня.
-Моє улюблене місце в світі. -Так. Ходімо.
-Я сумую за гойдалками. -Гаразд.
Двадцять хвилин, прийшли, пішли. Ти Піт, ти Маріус.
-Та ну. -Забереш і звалиш.
Привіт!
Блудні діти повернулись.
Привіт.
-Як ти? -Та…
Меґґі також приїхала?
Вона в Седоні.
Привіт.
-Ого, це ж треба. -Гаразд. Ходімо.
-Привіт. -Пішли.
Ви голодні?
-Так. -Ні.
Джулія — ні.
-Я збирався сендвічі робити. -Я б з'їв.
Та ми всього на хвильку. Ми…
У Джулії співбесіда на ту ж посаду, що й у мене.
-Страхова… слідча. -Слідчий.
О, як добре.
-Я дуже радий, що у тебе все добре. -Так.
Мені почулись голоси.
Ні, дякую.
Ти навіщо сюди приїхав?
Меґґі у Седоні.
Я збирався зробити хлопцям сендвічі.
-Хіба вам не треба… -Так, у нас є справа…
А як же сендвіч?
Дідусю…
Коли ми були малими, з ким було складніше, зі мною чи Джулією?
Із Джулією.
Вона така криклива була.
Як духовий оркестр.
А ти був просто любчиком.
Тільки ніяк не хотів привчатися до горщика.
І ми часто знаходили твої кавелики по всьому будинку.
Джуліє, можна тебе на хвилинку?
Мою ліцензію повернули.
Вітаю.
-Ти до цього доклалася? -Ні.
Жінка в раді сказала,
що ліцензію повернуть, тільки якщо
ти визнаєш провину.
Та ніколи в житті. Шукай інших благодійників.
Мене турбує твоя доля.
У суді ти не дуже турбувалась.
Якщо ти щось плануєш
із цими двома…
-Це все? Супер. -Джуліє.
Ось ти де, сучий сину!
Гаразд.
Ти дістав шкіру?
Так, знайшов.
Ти в нормі?
Так. Ти колись хотів повернутись у дитинство?
Ні, ніколи.
Ти знову приїхав.
Так, кожного разу, як востаннє.
Привіт, Карлі.
Привіт. Що за експеримент?
Це…
-Страхова… -Робимо вино.
Для страховки.
Ти знову будеш у мотелі жити?
Ні, я… Я у місті.
-Мідтаун, у «Робертсоні». -Так.
-А ти як? -Я…
Ти чув про продавця машин на ім'я Текс Гопкінс?
Складне запитання.
-А зараз просто? -Бачиш?
Ну, він…
Цей Текс…
він…
-Батько Одрі. -Так.
Що?
Це батько Одрі.
Чому я про нього нічого не чула?
Вони давно не спілкуються…
Вони посварились, тямиш?
А в чому причина?
Та хто знає.
-Джуліє. -Знайшли?
-Їдемо. Карлі. -Ага.
Треба провідати курей. Ми швидко.
Джуліє…
Ти не чула про Текса Гопкінса?
Ні, а що?
Просто. Він… Та нічого.
Бейкерсфілд.
БЕЙКЕРСФІЛД — 2007 КАЛІФОРНІЯ
Привіт, Тейлоре.
Я думав, ти на роботі.
Я на нічну.
Як ти?
Де бабуся?
Вона за будинком.
Піт і Джулія заїжджали на сендвічі.
Чому ти
вирішив Лорейн допомагати?
Її донька була в біді.
Тобто це просто допомога старій знайомій?
Саме так.
І як добре ти знаєш цю знайому…
Гаразд, розумнику.
Це було дуже давно, і бабуся в курсі,
вона дуже переживала.
Тому ми закриємо цю тему.
-Це продовжується? -Що саме…
-Ви ще… -Ні!
Ти прийшов у її магазин.
Вона зрозуміла, що ти мій онук,
донька була в халепі, й вона попросила про послугу.
Треба було сказати, хто вона.
Ти мій онук.
Чому я маю про це з тобою говорити?
Це була помилка. Помилка!
Якої я припустився багато років тому!
Про що ви сперечаєтесь?
Езард Чарльз. Пам'ятаєш його?
Бій із Рокі Марчіано…
-Залишишся на вечерю? -Ні, не залишиться.
У мене зміна.
Привіт, Енджі. Ми до пана Генесі.
-Яка компанія? -Ми з «Пірсон Груп».
Але в нас немає «Пірсон Груп».
Ми мали дивитись офіс на…
3-му поверсі. Чи на 2-му.
ДЛЯ К. Р. КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ
Раніше займали «К. Р. Кепітал», Генесі
з «Пірсон Груп» мав показати.
Я ж казала, знайдемо у Скарсдейлі.
Не тисни на мене. Пробачте.
Ненавиджу Скарсдейл. Ми можете мені допомогти?
-Наберу менеджера. -Дякую, Енджі.
Це жахливо. Ми шукали зовсім не це.
Та це все, що у нас є.
Пробачте. Ми хотіли окремий офіс
на третьому поверсі.
Весь третій поверх зараз зайнятий.
-Скарсдейл. -Зачекай.
Я не знайомий із паном Генесі, та міг би поговорити з ним…
Я б теж хотів, та він недоступний.
Дайте нам 15 хвилин?
Ми спробуємо щось придумати.
Гаразд.
Зелені двері.
Цікаво вийшло зі Скарсдейлом.
Я спала з одним ідіотом звідти.
-Ох і гівнюк. -Нащо мені це знати?
Де ми, в біса?
Ось і зелені двері.
Охрініти!
Пішли.
А це що?
Там було тільки це. Пішли.
Зачекай!
Розгорни його.
-Хіба не треба вшиватись? -Ні-ні. Розгорни.
Добре.
Що ти робиш? Піт сказав її забрати.
У сраку Піта.
Де картина?
Він її залишив.
То це ти?
Так, розумнику.
Вона тебе підставила.
Привіт.
Я приніс твої інгредієнти.
Заходь. Мені знадобиться допомога.
Маріус сказав віддати й піти.
Я чекала тебе на третю, а зараз майже п'ята.
Давай, заходь.
Ми не робимо ДРК 1937 року.
Ми змушуємо їх вірити, що вони його дегустують.
Сприйняття — це все.
Ми змусимо молоде вино
стати старшим, тоншим, витонченішим.
Із довгим післясмаком.
…має спрацювати.
Красива, правда?
Звісно, це підробка.
Справжній «Шторм на Галілейському морі» було вкрадено
з музею Ґарднера в Бостоні в 1990 році.
Віньєтті, Т. Г. Віньєтті.
Фред Флінстоун.
«Афера — це збочення акту довіри».
Коли шахраї типу тебе завдають шкоди,
жертва приходить до мене по справедливість.
Це мій бізнес. Ловити шахраїв і викривати їх.
Я ні в чому не винний. Я не порушував закон.
Цю підробку продав моєму клієнту шахрай
на ім'я Сай Рубінек за 4 мільйони.
Ваш клієнт купив крадену картину за 4 мільйони?
Я шукаю Сая Рубінека.
Не чув про такого.
Ти четвертий Маріус Йосипович, якого я вистежив.
Третій сидів у в'язниці в Тихуані
за порушення порядку у стані алкогольного сп'яніння.
Тільки насправді його звали Піт Мерфі.
Він привів мене до своєї кузени, а вона — до тебе.
Був би ти дрібним шахраєм,
ти б узяв картину й утік.
Але ти бачив її раніше,
бо десять років тому ти був учасником афери з її продажу.
А отже…
ти знаєш Сая Рубінека.
Скільки він заплатив тобі за підставу?
Мені довелось подзвонити генеральному прокурору штату,
щоб їхню ліцензію повернули.
Родина для тебе — все.
Дякую за чудовий вечір, та мені час на зустріч.
Я пропоную тобі роботу.
Мій клієнт хоче знайти Сая Рубінека.
Гадаю, ви марнуєте час.
Я заплачу щедро,
ти лише маєш схопити шахрая за хвіст.
Ні, дякую.
Слухай.
Агов!
Повірити не можу, що ти мене підставила.
-Заради ліцензії. -Молодець.
А ще ти на це заслужив.
Я б так не вчинив із тобою.
Слухай, Віньєтті запропонував мені роботу.
Якщо ти допоможеш йому вистежити цього Сая Рубінека,
він дасть мені постійну роботу,
і я заплачу адвокату, не сяду й не розлучуся з дітьми.
Джуліє, він ніколи не схопить Сая Рубінека.
-Він спіймав тебе. -Ні.
Із Саєм Рубінеком краще не зв'язуватись.
Його ще ніхто не затримував.
Він розумний, злий і безжальний.
І він параноїк.
Так цікавіше. Будь на правильному боці хоча б раз.
Без наслідків…
Правильного боку немає.
Є купа людей із дурними мотивами.
Так. Ні. Просто…
О боже.
Так.
Карлі! Вечеря!
Карлі!
ДІМ
ПРИКРАСИ БРІДЖПОРТУ
-Привіт. -Салют.
Що сталося?
Знаєш, просто…
Не позичиш 700 баксів?
Це…
-Я знаю… -Звісно. Ні, це…
-Це багато грошей. Але… -Так.
Ні, ти не зобов'язаний.
Я все одно піду з тобою на бал.
Ні, все нормально.
Справді?
А можна дізнатись, для чого гроші?
Те, чого не знаєш, тобі не нашкодить.
А тобі?
БАЗА АРЕШТІВ
ІМ'Я: РАФАЕЛЬ ЛАРСОН СТАТУС: НВД
Так.
-Зачекай. -Що?
Де твоя сорочка?
Я каву розлив.
У мене є запасна у шафці.
Ти розпустився. Ану приведи себе до ладу.
Не сором поліцію.
ПОЛІЦІЯ БРІДЖПОРТУ
Скажи їй, що все нормально.
Це приятель із роботи.
Молодець.
-Де він? -Що?
Мені повторити?
-Нема в мене значка. -Ти про нього знаєш.
-Ні, мене Наталі набрала… -Не марнуй мій час.
Він у Наза. Він вихвалявся, типу для сміху.
Ти не дуриш?
Нахріна мені тобі брехати? У мене там син.
-Я з'їжджу до Наза, якщо у нього немає… -Він у нього. Я не брешу.
Я повернусь сюди.
Ось ти де.
Дуглас тут слиною захлинувся в очікуванні 37.
Де ти, бляха, був?
Певно, що там, де не так весело, як тут.
Я намагалась забити їхні рецептори перед дегустацією 37,
за чотири години ідеальну підробку не зробити,
і я навалила гори снігу.
Але Александр не хоче нічого, поки не спробує 37.
Привіт, Мішо.
Якого хріна? Що він тут робить?
Пітер був розумником, у всьому мені допомагав.
Тому вони з Мішею брати.
А ось і воно.
Радий, що ти повернувся зі Стемфорда.
Я знав, що ти зарозумний, щоб повестися.
Я не пропущу такі веселощі.
Димний, земляний.
Нотки кубинської сигари з шармом пізньої Катрін Деньов.
Вона красиво старішає.
Незвичайний післясмак.
Цікаво, як воно розкриється, та початок приємний.
Схожий на 26, який я пробував у Відні три роки тому.
Назе!
-Віддай мені значок, мудло! -Якого біса, чуваче?
У мене його немає!
Дідько!
Зупини машину!
Відпусти мене! Відпусти, бляха!
Хочеш повеселитись?
Уже не такий крутий?
Трясця.
Заглуши двигун, вийди з машини.
Вийти з машини! Руки догори.
Руки так, щоб я їх бачив!
Це ваш значок?
Ти, руки за голову. Розвернись. Обличчям до машини.
Мені було 17, коли мої вуста вперше спробували вино.
Уявляєш?
Я хотів вразити одного багатія.
Я був бідняком на чотирьох континентах, і мені всюди було важко.
Але потім, за допомогою вина,
я отримав доступ до світу, якого раніше не знав.
Нахрін мілку партію.
П'ять ящиків.
Розрекламуємо вас, як слід,
і виставимо одразу 250.
Ні, Міша поки не готовий до такого.
Ми зробимо окремі торги.
Договір про наміри.
Три тисячі пляшок. Я розміщу вас на обкладинці каталогу.
Це…
Адже ви налаштовані серйозно.
Ні, просто ми…
Ні-ні. Ми налаштовані серйозно. Просто…
Вино розкидане по різних місцях.
-У Штатах, у Європі… -Життя закоротке для малих кроків.
Двісті п'ятдесят ящиків,
або угоди не буде.
Бляха!
Все не так погано.
Нам треба 3 тисячі пляшок, із них дві справжніх!
Скільки вкласти, щоб отримати 3 тисячі?
Більше, ніж я маю.
Я все витратила, щоб заманити Александра й Дугласа.
Ні-ні. Скільки?
Дідько! Все через тебе.
Неважливо.
Чекай. Скажи мені, скільки.
400 тисяч.
Суть була в тому, щоб почати
з малого й розкрутитися, із 5 ящиків купити 10,
із десяти — двадцять.
Нам треба 400 штук знайти.
Що ти тут робиш?
Можу запитати те ж саме.
У мене ділова вечірка.
Гадаю, моя мама може бути жива.
Я відійду на хвилинку
-Твоя мама може бути жива? -Здається, так.
-У тебе є докази? -Типу того.
-Тобто ні. -Фрагменти.
її не було в машині з батьком. Тямиш? Вона була з Жаком.
І вона писала твоїй мамі про втечу в Каліфорнію.
Тож усе сходиться…
Карлі.
Люди не повстають із мертвих просто так, гаразд?
А що, як я маю рацію?
Треба хоча б перевірити.
-Скажи, що я… -Я зараз принесу лід.
Привіт, Карлі.
Бляха.
Зайди в номер.
Зайди.
Чорт.
Я така дурна.
-Ти йдеш? -Ні, я повернусь.
Так.
Я дістану гроші.
Все одно я винен.
Хто ти такий,
де Маріус Йосипович?
Мені потрібен час, та я дістану 400 тисяч.
Тримай Александра на гачку.
Я ж тобі винен.
Прокидайся.
-Ти ще злий на мене? -Ні.
Час валити. Нью-Йорк не для тебе.
-Пробач, Маріусе. Я… -Ні-ні-ні.
Усе нормально.
Просто…
Знайди свою маму в Седоні. Вона…
Буде рада тебе бачити.
А ти? Що ти робитимеш?
Зі мною все буде нормально.
Ось.
-Агов, Маріусе. -Що?
Я…
-Нащо я тут? -Давай.
Сідай.
Він подзвонив і попросив прийти.
Сай Рубінек, я знайду його, підставлю
й допоможу притиснути, та я хочу 400 штук.
Добре.
І ліцензію не заберуть, що б там не було.
Домовились.
А її я не хочу бачити,
але адвоката вона отримає.
-Ні. -Що? Чому ні?
Ні? Тоді я пішов.
Я дам їй адвоката, але ти будеш її бачити.
Я тобі не довіряю, і вона буде слідувати за тобою.
Вона буде моїми очима й вухами.
А їй ви довіряєте?
-Вона ненавидить тебе. -А мене не питаєте?
Хочеш роботу чи ні?
-Тільки не вона. -Вона.
-Добре. -Тиснемо руки?
Ні.
Карлі? Слава богу.
Це ти?
Пробач, бабусю. Я не хотіла тебе лякати.
Це вона?
Ми тут усю ніч місця собі не знаходили. Де ти?
Не хвилюйтесь за мене. У мене все добре.
Але де ти?
Я… в Каліфорнії.
Із твоїм батьком.
Він каже, що мама жива.
Творчий керівник Роман Захарчук добре.