Du är fortfarande arg på mig.
Du bad aldrig om ursäkt.
Be om ursäkt för vad?
Du lurade mig i en fälla.
Jag menar, jag skulle aldrig göra så mot dig.
Jag försökte undkomma fängelse för att kunna uppfostra mina barn.
Vad var din ursäkt?
-Jag är mer moralisk. -Ja. Jag är den onde här, va?
-Du är fröken Präktig, va? -Ja.
-Det var det jag ville säga. -Du är välkommen
-för att jag fick ut dig ur fängelset. -Va?
Du satte dit mig. Helt otroligt.
Kom in. Sätt er.
Mr Kilbane, det här är Julia Bowman
och Marius Josipovic.
Så du är den där Marius Josipovic som Vignetti har letat efter?
Jag trodde att du var längre.
Jag också.
Nåja, Marius,
Sy Rubinek kränkte mig.
Han exploaterade min kärlek till konsten och skönheten
för sina egna dunkla motiv,
och jag vill inte bara fälla honom utan krossa den jäveln.
Berätta vad som hände.
En medarbetare till Rubinek erbjöd att sälja
Storm on the Sea of Galilee till mig för tio miljoner dollar.
Och du visste att den var en av de stulna tavlorna
från Gardner Museum?
Hur tror du att jag lyckades pruta till fyra?
Det är rätt bra för en tavla värd 100 miljoner dollar.
Men jag var misstänksam från början,
så jag krävde att målningen skulle äkthetsförklaras
av en expert innan jag betalade.
Och Sy mutade experten?
Nej. Det var den äkta målningen.
Nånstans mellan undersökningen och överlämnandet
bytte Rubinek ut den äkta Rembrandt-målningen mot förfalskningen.
Och jag märkte inte bytet förrän långt senare.
Klassisk Heidelberg-svindel.
-Egentligen en Wien-förfalskning. -Nej. I en Wien-förfalskning...
Vad ni än håller på med, så sluta.
Berättade du för nån att målningen var en förfalskning?
Nej. Jag har hållit tyst om det.
Bra. Vi kontaktar Rubinek
och säger att du vill köpa ännu en av de stulna tavlorna från Gardner Museum.
Det får mig att framstå som ett fån.
Just det. Det är betet.
Vi ger Sy chansen att en gång i livet
svindla samma offer två gånger.
Men den här gången tar vi honom när han gör utbytet.
Och Rubinek åker i fängelse?
Absolut.
Och jag får äran att återlämna de äkta målningarna till Gardner?
Du blir en hjälte.
Vad tror du? Kan jag lita på mr Josipovic här?
Nej. Inte det minsta.
Men det är därför ni har mig, för att vakta honom som en hök.
Var är kommissarien?
Han vill inte träffa dig.
Inte jag heller.
Jag är förvånad över att du ens vill se dig själv.
Jag begick ett misstag.
Göra razzia på en knarkarkvart, utanför tjänsten, utan rannsakningsorder?
Mista polisbrickan mitt i den så kallade razzian?
-Det var ingen razzia... -Sen blir du släpad över hela Bridgeport
utanför en skurks bil och skriker som en kärring?
Det är tre misstag. Det ena dummare än det andra.
Min morfar bad mig om en tjänst.
-Jag skulle... -Så det är hans fel?
Nej. Det var ingens fel.
När nåt går åt helvete så här,
är det alltid nåns fel.
Ta två veckor ledigt.
Låt ansiktet läka.
Mitt ansikte är okej.
Hör på, skurken har redan en advokat.
Det här är din tredje prickning.
Ta två veckor och fundera på din framtid.
Det finns inget att fundera över.
Inte alla passar att bli poliser.
Bättre att du själv tar beslutet att byta jobb,
innan nån annan tar beslutet åt dig.
-Lorraine. -Hej.
Hej. Är nåt på tok?
Nej. Jag bara...
Vad har du gjort med ansiktet?
Det är okej.
-Det ser inte okej ut. -Hur mår Natalie?
Inte så bra.
Jag ska köra henne ikväll till en rehabanläggning i Chatham.
-Har hon gått med på det? -Hon får inte välja.
Hör på, Taylor,
när jag bad Otto om hjälp, om din hjälp, borde jag inte ha...
Du var bara orolig för din flicka.
Jag vet, men det Natalie sa till dig om mig och Otto...
Ja.
Jag försökte inte dölja nåt för dig.
Det är historia nu.
Skyll bara inte på Otto.
Det var länge sen.
Jag var nyskild efter ett eländigt äktenskap, och han var...
-...snäll. -Det angår mig inte.
Tack för att du gjorde det där extra.
Det gjorde jag så gärna. Verkligen.
-Vad står "X" för? -Det är en hemlig brevlåda.
"X" säger till Rubinek att det finns ett meddelande åt honom.
Det verkar lite Scooby-Doo, eller hur?
Det finns en anledning till att han aldrig har åkt fast.
Han har 18 kända alias. Han är extremt försiktig.
Så om vi ska klara det här, måste vi spela efter hans regler.
-Vad står det i meddelandet? -Kom.
Det talar om för honom
att ett gammalt offer vill köpa ännu en målning av honom.
Det är en utmaning, som säger att han kan köra samma svindel
på samma offer två gånger.
Så vad gör vi nu?
Vi väntar.
Du tycker att jag är en hemsk människa.
Men jag är bara ärlig ifråga om den mänskliga naturen.
Nej, du är en hemsk människa.
Okej, om vi ska göra det här tillsammans
måste du sänka dig till min nivå.
Nej, jag är bara barnvakt, det är du som är svindlaren.
Jag behövde inte välja dig. Jag fick Vignetti att para ihop oss,
för jag tror att vi kan jobba bra ihop.
Välja mig? Han tvingade mig på dig.
Tror du verkligen det? Sött.
Julia, vad är mitt jobb, tror du?
Ljuga för folk, låtsas vara deras kusin, stjäla deras pengar...
Nej. Jag är en bondfångare. Jag får folks förtroende,
och sen utnyttjar jag deras förtroende för att få vad jag vill ha.
-Du är alltså en tjuv. -Nej, nej.
Jag är ingen tjuv. Jag stjäl inte saker ur folks fickor.
Okej, ibland gör jag visserligen det,
men det är vid sidan av saken.
När kommer han att kontakta oss?
Jag vet inte. Det kan ta fem minuter eller fem timmar.
Hör på, jag får folk att ge mig vad jag vill ha
genom att få dem att tro att de vill ge mig det.
Och om jag gör mitt jobb bra mår de bra efteråt,
för de har beslutat att de ville göra det.
Så du är ett helgon.
Herregud, vad är...
Vänta lite.
Det är nog han. Rubinek.
Så äckligt att det låg i mitt kaffe.
Kontakta Hickey
"Kontakta Hickey"?
Hickey är förfalskaren som gjorde den falska Rembrandt-målningen.
Så vi kontaktar Hickey.
Hickey gör inte förfalskningar längre, inte sen fängelset.
Kan vi inte hitta en annan förfalskare?
Det finns ingen annan.
Om Sy vill ha Hickey, måste vi skaffa Hickey,
men vi måste göra det personligen. Du måste ringa Lance om barnen.
-Varför? -För att Hickey bor i Vermont.
Kom nu.
-Lämna tian. -Okej.
-Vill du ha notan? -Ja.
Bernhardt Bail Bonds.
Otto, det är jag.
-Hej. -Hör på, jag ringer bara för att säga
att jag bad Taylor komma förbi och ge dig ett handtag.
Jag behöver inte Taylor.
Vi måste få rörelsen på fötter igen.
Den är på fötter.
Den går jätte... Skit också.
-Är det han? -Ja.
Bra. Jag ringer senare.
Hur kan jag hjälpa till?
Det behövs ingen hjälp.
Vad tusan har du gjort med ansiktet?
Jobbet, skitsamma. Är kaffet nybryggt?
Jag har själv gjort det.
När ska du vara tillbaka på polisstationen?
Jag tar några dagar ledigt.
Vad tusan är det här?
Jag drack nyss en mugg. Det var gott.
Det smakar skit. Hur kan du dricka det här?
Ingen tvingar dig att dricka det.
Jag drack det bara för att du sa att det var kaffe.
Har du nåt att säga?
När min morfar säger att nåt är kaffe,
utgår jag ifrån att det är kaffe
och inte nån annan smörja.
Jag har inte gjort nåt fel.
Så varför sa du inte vem Lorraine egentligen är?
Innan jag satte mig i knipa för hennes skull?
Jag försökte hjälpa hennes dotter.
Det spelar ingen roll!
Det kan du säga till mormor.
Så du gillar inte mitt kaffe?
Jag ska fixa lite...
Jag ska fixa gott kaffe. Riktigt gott kaffe.
Du ska få en god, stor latte.
Morfar,
jag kom inte hit för att gräla.
Nog verkade det så, allt.
BAKERSFIELD FLYGPLATS
Hejsan.
Välkommen till Hopkins Cars.
Jag är Tex Hopkins.
Vad vill du pröva för bil idag?
En minivan för familjen?
Jag har ett bra pris på en...
Hej, pappa.
Audrey.
Var är mitt barnbarn?
Den är visst sprejfärgad. De gör det för att dölja rost.
Jag trodde att du skulle dröja till imorgon.
Jaha. Jag tog första planet efter att du ringde.
Jag är verkligen glad att du är här.
Jag hade inte direkt nåt val.
Jag vet hur knäppt det måste låta.
Men morfar Tex säger att han har sett henne.
Jag vet att han säger det,
men jag var där när polisen knackade på dörren.
Jag var med när vi hämtade hennes aska.
-Det kanske inte var hennes aska. -Carly.
Har du hittat den du vill ha, raring?
Ger du henne en bil?
Ja, han sa att jag får välja vilken jag vill.
Otroligt. Hon har inte ens körkort.
Jag får övningsköra.
-Vi ska åka hem. -Nej.
Nej, jag kom hit för att hitta min mor.
Det är inget att diskutera.
Hon var här! Tala om det för henne.
Det är sant.
Lila bodde hos mig mer än en gång.
Då ringer vi henne.
Om ni två har haft så nära kontakt,
har du väl hennes mobilnummer?
Jag hade det, men det funkar inte nu.
-Vi åker hem. -Nej.
Jag hittar inte på det här.
Lila köpte en bil av mig för åtta år sen.
Det var en Buick LeSabre.
Jag ville ge henne den, men hon insisterade på att betala.
Jag har köpebrevet på kontoret.
Lyssna på honom.
Visa mig det.
Följer Bridgeport med dig?
Vi behöver 400 000 dollar. Det ingår i spelet.
Var det därför du gjorde trippen till farmen?
Vad pratar du om?
Pete berättade hur mycket du gillar hans familj. Att de adopterade dig.
Nej. De adopterade mig inte.
Jag förde dem bakom ljuset.
Men de tror fortfarande att du är Pete.
Det finns ingen anledning att berätta.
Hur länge till? Jag vill slippa rusningstrafiken,
och här finns inget rent ställe att sitta.
Ett ögonblick, bara.
Okej.
Okej?
Hör på, allt jag gör är för oss. Ingen annan.
Jag hoppas det,
för om du försöker lura mig
så blir det synd om dig när vi träffas härnäst.
Ha så kul med Bridgeport.
KÖPARENS NAMN LILA BOWMAN
Jag såg dig titta på den där bilen. Vill du ta en provtur?
Ett köpebrev kan förfalskas.
Va?
Ett köpebrev kan förfalskas.
Det är inte förfalskat.
Varför kan du inte vara öppen för möjligheten?
För att jag tänker med huvudet och inte hjärtat.
Jaha, så Tex, som inte visste att jag skulle komma,
gjorde snabbt en förfalskning och en förfalskad signatur av min mamma, för vad?
För att skämta med mig?
Carly, det är dags för oss att åka hem.
Jag är ledsen att du kom ända hit förgäves.
Ha en trevlig resa.
Carly.
Jag hoppades verkligen att vi skulle kunna göra det här tillsammans.
Det enda sättet du får med henne hem
är sparkandes och skrikandes genom flygplatsen.
Följ med hem och ät middag,
så kan vi prata igenom alltihop.
Säg att du inte försöker ge mig faderliga råd.
Dina barn klarar sig. Det är bara några dagar.
Så du läser mig nu?
-Så det handlar inte om dina barn? -Självklart handlar det om mina barn.
Lance låter Trish se efter dem.
Trish, som köper allt de pekar på, vill så gärna vara medförälder.
Du förblir alltid deras mor.
-Inte om jag åker i fängelse. -Låt oss prata om Hickey.
Vi låtsas att du är min flickvän och vi är ute på en romantisk resa.
Äckligt.
Och... Du vet, det är oktober. Vi ser löven gulna.
Okej. Vad heter jag?
Du heter Julia,
och du är...
Du är dagisfröken.
Varför är jag dagisfröken?
För det är nåt du kan.
För att jag är mamma, menar du?
-Nej. -Är mina barn hela min identitet?
-Är det nåt fel på det? -Nej, jag vägrar...
Jag vill inte vara dagisfröken... Jag vill vara nåt annat.
Jag vill vara en...
...kock.
Var utbildade du dig?
Jag...
Du är dagisfröken.
Okej.
Alla som säger "medförälder" har ingen aning om hur det är att vara mamma.
Säger du det för att vara snäll,
eller för att jag ska tycka att du är snäll?
Jag vill att du ska tycka att jag är snäll.
Det vill jag verkligen.
Vill du inte att jag ska tycka att du är snäll?
Jag tycker att du är snäll.
Vänta här.
Ni har tyvärr kört fel.
Mr Hickey. Hej.
-Hej. -Hej. Vi kommer i fred.
Vilka är det?
Bara några som har kört fel.
-Marius. -Hej, Hickey.
Jag skulle ha ringt, men du har ingen telefon, så...
Jag vet inte om du hade blivit annorlunda mottagen då.
Nej, det här gäller inte affärer.
Bäst för dig, för annars låter jag Chet skjuta dig.
Det här är min flickvän. Det här är...
Vi åker norrut för att se löven ändra färg.
-Det här är Julia. -Hej.
Det var alltför länge sen.
Länge sen var det i alla fall.
-Så om vi stör... -Låt bli.
Låtsas be om ursäkt, så att jag inte har nåt annat val
än att bjuda in er.
Kom in, bara.
Tack.
Det är okej, Chet.
Så vackert. Wow.
Här bor vi.
Chet, fixar du lite mat?
Går det bra med veganskt?
Ska vi... Borde vi...
Ja. Har vi nåt val?
Du kan ju låna bössan och skjuta en kanin.
Veganskt, alltså.
Otroligt så stadgad du är. Det var en komplimang.
Chet ägde huset innan vi träffades.
Han gjorde en ateljé åt mig.
Får vi se den?
Jag är bara spänd på att se vad du har målat,
eller du kanske inte har målat. Vänta, målar du inte?
För det vore verkligen trist om du inte målar.
Du ser tricket?
Man kan stå kvar på ett ställe,
och han vänder ut och in på sig själv men kommer ändå tillbaka till samma ställe.
Följ med.
De är fantastiska!
Dina målningar borde hänga på ett museum.
Några av mina verk gör det än, men jag slutade med det efter fängelset.
Nu målar jag bara original.
Jag skulle absolut vilja ha en hemma på väggen.
Du ser, Marius.
Så ger man nån en ärlig komplimang.
Gå och hjälp Chet med maten, medan jag skissar din flickvän.
Mig? Varför?
Jag vet inte än. Det är nåt i dina ögon.
Jag ska sitta tyst i ett hörn.
Marius, ge oss en stund.
Okej. Ropa om ni behöver mig.
Jag ska hjälpa Chet att hitta några brallor.
Chet?
Jag har aldrig poserat förr. Vad ska jag göra?
Du ska sitta alldeles stilla.
Hur länge har Marius och du dejtat?
Tja, faktiskt...
Vi träffades för bara några veckor sen.
Men det känns längre. Du känner Marius.
Ja, det gör jag.
När berättade Marius vad han jobbar med?
Att han är bondfångare?
Vid tredje dejten.
Jag fick dra det ur honom.
Störde det dig inte?
Rikta ögonen mot mig.
Tja, jo, det gjorde det faktiskt.
Men...
...vi gör alla saker vi inte är stolta över för att överleva.
Och du?
Varför började du med det du gjorde?
Jag var en kvinna med drömmar.
Fast mina drömmar och att lyckas inom konstvärlden
gick inte ihop.
Jag vet inget om konstvärlden, men din talang...
Vrid huvudet åt höger.
Jag älskade former och skönhet och...
...ljus.
Ingen var intresserad av såna verk av en sån som jag.
Jag beklagar.
Där har vi det.
Det där i dina ögon.
Troligen dagsgammal mascara.
Ambivalens.
-Hallå? -Jag ville absolut inte ringa,
men det gäller Natalie.
Jag berättade för henne om rehab, och hon flippade ur.
Hon försöker sticka, och jag vet inte om jag kan hålla henne kvar här.
Okej. Stanna där.
Jag kommer direkt.
Var har du gömt mina bilnycklar?
Jag har inte gömt dem. Natalie...
Du ljuger!
Jag ljuger inte! Natalie...
Nej, sluta. Ge hit.
-Släpp! -Natalie! Sluta.
-Fan också. Captain America. -Sluta. Sluta.
Jag vill prata med dig. Lyssna på mig, bara.
Fan! Okej...
Okej.
Jag vet att du sa att du inte kan förändras.
-Du känner inte mig! -Det stämmer, det gör jag inte.
Jag vet inte vad du har gått igenom,
men jag vet att du lider.
Och jag vet att du har en mamma som älskar dig mycket.
Och jag vet att om du fortsätter knarka,
kan det bara sluta på ett sätt.
Det här är verkligen trevligt.
En gammaldags familjemiddag.
Trevligt att du stannade, Audrey.
Visst är det trevligt att hon stannade, Carly?
-Skickar du saltet, morfar Tex. -Kalla honom inte det.
Morfar Tex, hur var Audrey som flicka?
Klipsk. Henne kunde man inte lura.
Det faktum att jag sitter här bredvid en halvsyster och ett syskonbarn
som jag träffade först för en timme sen säger nåt annat.
Jättegoda fajitas, Dotti.
Det var min mammas recept. Må hon vila i frid.
Tricket är att ha mycket smör på tortillan.
Audrey var en mycket speciell person.
Om Carly vill ha en bättre bild av min barndom,
kan du väl berätta för henne om när jag fyllde åtta år?
-Ponnyfesten? -Ja.
-Jag fick aldrig nån ponnyfest. -Du gillar inte hästar.
Jag har aldrig sett nån le så brett som din mormor den dagen.
Är det så du minns det?
För jag minns att du stack iväg nånstans så fort ponnyn anlände.
Och jag somnade medan jag väntade på att få öppna presenterna med dig.
-Jag kom ju hem. -Tre dagar senare.
Så Hickey hade målat i två dygn på raken utan att sova.
-Berätta inte det där. -Jo, gör det.
Hon sa... Hon sa: "Tintoretto?
-"Jag trodde jag målade en Rubens." -Nej.
-Hon målade fel tavla. -Jösses.
Nej, jag lovar.
Vad gjorde du då?
Jag var utan sömn i två dygn till och målade en Tintoretto.
Och jag hittade en köpare till Rubens-målningen.
-Ni var ett häftigt team. -Ja.
-Det tillhör det förgångna. -Skål för det förgångna.
Nej. Jag tänker inte skåla.
Kom igen. Det var kul.
Det förflutna kostade mig två år och en dotter.
Ni hade en stormig relation.
Och nu är det inte stormigt.
Bara tyst.
Skönt att alla pengar för tandställningar inte var bortkastade.
Tandmärkena är raka och fina.
Tror du att hon lyssnade på mig?
Hon har inte stuckit än.
Att ha en mamma som du gör hela skillnaden.
Ja, jag gör verkligen skillnad.
Det gör du. Jag har jobbat med många missbrukare, det gör skillnad.
Ursäkta mig.
Hej. Jag tänkte bara titta in och se hur det är med dig och Natalie.
Otto, ringde Taylor dig?
Hej, morfar.
Du hade inte behövt besvära Taylor. Du kunde ha ringt mig.
Ha inte så bråttom med att erbjuda din hjälp.
Du skulle ha sett hur Natalie bet Taylor.
-Bet hon dig? -Ja, hon bet mig rätt bra i handen.
Hur vill du ha ditt kaffe?
Precis som du gör det.
Nej, var försiktig. Han är väldigt noga med sitt kaffe.
-Du vill väl ha socker? -Nej, jag var tvungen att sluta. Tack.
Jag ska se till Natalie.
Morfar, jag skjutsar dig gärna hem.
-Sen när är jag en invalid? -Jag känner spritlukten.
Nej, nej.
Jag är totalt nykter.
Men åk om du måste.
Jag har ingen brådska hem till ett tomt hus.
-Nej, jag stannar. -Du bestämmer.
Lila övertygade mig om att jag måste minska mitt koldioxidavtryck.
Så vi såg oss omkring i landskapet,
jag menar, det verkliga landskapet.
Rätt vad det är fick hon mig att köpa en stor areal,
där vi kan starta en vindfarm. Jag ska visa dig imorgon.
Varsågod, Audrey.
Jag har aldrig gjort en sån här åt dig.
Jag trodde att Lila ville stanna, du vet,
och få fart på vindfarmen, men hon stack söderut.
Söderut? Vart då, exakt?
Jag vet inte vad hon tänkte. Du vet...
Lila ville aldrig säga vad hon hade i tankarna eller vart hon tänkte åka.
Du ser, Carly, hur han bara ger vaga svar.
För Guds skull, vad måste jag göra för att övertyga dig om mina goda avsikter?
Att faktiskt ha goda avsikter.
-Din mamma uppfostrade dig inte så. -Nämn inte min mamma igen.
Carly, gå och hjälp Dotti i köket.
Gå.
Vad har du egentligen i kikaren?
Varför gör du så här mot Carly?
Titta! Titta på det här!
Lila lämnade det här. Det är hennes!
Titta på... Mjukisbyxor,
mugghållare,
självhjälpsbok...
Hur iskall måste du vara för att försöka övertyga flickan om
-att hennes mor fortfarande lever. -Hon är din dotter.
Vill du inte träffa din dotter?
Det enda jag har att vinna på det här är möjligen chansen
-att få träffa mitt barnbarnsbarn. -Carly!
Carly, nu åker vi.
-Förlåtelse är en mäktig kraft. -Vad är det? Vart ska du åka?
Vi åker till motellet. Vi flyger hem imorgon.
-Inte jag. -Vi får gräla vidare på motellet.
Jag grälar inte med dig. Och jag följer inte med dig. Jag stannar.
Du borde också stanna, Audrey.
Det är 50 år för sent.
Tänk att jag var avundsjuk på dig i alla år.
Du kom undan, iväg från honom.
Det här är det enda liv jag vet.
Jag vill inte ha hans pengar,
bara så du vet.
Men om jag dödar honom, håller du tyst om du får hälften?
Jag börjar gilla dig, Dotti.
När tänker du visa din hand?
Jag visste inte att vi spelade poker.
Du gör inga romantiska utflykter.
Så antingen är du på flykt, eller så kör du en svindel.
Hickey, jag vill att du gör en målning åt mig.
Kom igen. Du vet varför jag är här.
Du är dig precis lik.
Du vantrivs här. Du gömmer dig.
-Du älskade det där livet. -Det tog mer från mig än det nånsin gav.
Jag är färdig med det.
-Det här är annorlunda. -Jag är färdig med det!
Fan.
Vad är det?
Hur har du det med din kusin?
Det går framåt. Men det är inte lätt.
-Kan jag göra nåt för att skynda på det? -Nej.
Du verkar behöva hjälp.
Nej, jag vill inte att du ska göra nåt. Absolut inte.
Okej. Säg vad problemet är. Jag hjälper dig hitta en lösning.
-Det är en process. Det krävs tålamod. -Jag har aldrig varit tålmodig.
Du kanske borde prova, för du skulle nog gilla det. Jag måste sluta. Hej då.
-Hur går det? -Inte alls. Tack för att du frågar.
-Otto? -Hur är det i Kalifornien?
Det kommer att ta mycket längre tid än jag trodde.
Tex drog en rövarhistoria om att han sålde en bil till Lila,
och Carly vill så gärna att det ska vara sant.
Det blir inte lätt att få det ur henne.
Audrey.
Jag...
Älskar du mig?
Va?
-Varför frågar du det? -Jag vet inte.
Om du tänker göra nåt desperat igen, så låt bli.
Vad är det för svar på en sån fråga?
Jag ringer min fru mitt i natten för att fråga om hon älskar mig än.
Och du tror att jag tänker ta livet av mig.
Otto, jag orkar inte gräla om det här just nu, så...
-...vi pratar imorgon, okej? -Okej.
Imorgon.
Oj.
-Förlåt. Väckte oväsendet dig? -Nej.
Nej. Jag kunde inte sova.
Du är ingen dagisfröken.
Nej.
Jag jobbar på en sunkig irländsk bar.
Jag gör Razzmatazzberry och Cran This Be Love.
-Är de goda? -De är fanimej skitgoda.
Det var tråkigt att höra att din dotter har brutit kontakten.
Har du nånsin suttit i fängelse?
Nej.
Inte än, i alla fall.
Det låter olycksbådande.
Jag vet.
Jag står inte ut med tanken att vara ifrån mina barn.
-Hur gamla är de? -Två och tio.
-Din dotter? -Hon är äldre.
När jag åkte in hade vi redan problem.
Hon förstod inte hur svårt det är att bli ignorerad.
Allt det här arbetet, och ingen kommer nånsin att få se det.
Jag är här.
Jag ser det.
Jag är ingen konstkritiker, men jag älskar dina målningar.
Jag älskar förfalskningarna också. Din Rembrandt var fantastisk.
Mitt arbete, nån annans genialitet.
Du vill att folk ska se dina målningar, eller hur?
Du vill att folk ska älska dina målningar.
Och jag förstår.
Jag förstår att du vill få erkännande, och du förtjänar det,
och det suger att du inte får det.
Men folk älskar dina förfalskningar.
För dem är de inte förfalskningar utan konst. De är konst.
Folk ser på dem och känner saker, och det är fantastiskt.
Så varför inte bara...
Jag pratar för mycket.
Jag har nog tänkt samma saker själv.
Flickan med ambivalenta ögon.
Vad sa hon?
Jag hörde att ni pratade.
Det är gjort. Hon lovade att göra målningen.
Bra.
Ja.
Tänk dig jättestora turbiner, så långt ögat når.
På ett år kan en enda sån där producera el till 1 500 hem.
Kom min mamma på allt det här?
Hon har stora drömmar, precis som jag,
och jag tänker, precis som du.
Jäklar.
Chuck. Kul att se dig.
Jag åkte till bilhandeln. De sa att du var här.
Vi behöver prata.
Chuck är en av investerarna i vindfarmen.
Ta och vänta i bilen, medan Chuck och jag pratar.
-Får... -Just det.
Hur är läget, Tex?
Kan inte klaga. Visst ser det fortfarande rätt bra ut?
Mormor.
Bra att du är tillbaka. Kom in. Dotti får blanda till lite lemonad.
Jag behöver prata med Carly ensam.
-Vad vill du? -Att du ska följa med mig.
-Jag åker inte hem till Bridgeport. -Jag tänker inte ta dig hem.
-Vart tänker du ta mig? -Fresno.
-Hur långt är det dit? -Tillräckligt långt.
Bara så jag slipper måla dygnet runt den här gången,
vilken målning ska jag göra?
Vermeer. Konserten.
Är Sy Rubinek inblandad?
Ja, är det okej?
Visst. Men mitt pris steg just.
Jag vill ha 75 000 vid leverans
och 25 procent av avkastningen.
Skönt att se att din förhandlingsförmåga inte har blivit sämre av fängelsetiden.
Det är inte förhandlingsbart.
Okej.
Du. Var rädd om den tjejen.
Så vi fick Hickey, det är bra. Du gjorde bra ifrån dig.
Du behöver inte känna dig skyldig.
Det gör jag inte.
-Vad letar vi efter? -Vi letar efter ett hus.
Det där huset.
Det är huset jag växte upp i.
Vänta, jag trodde att du växte upp i Bakersfield.
Dotti växte upp i Bakersfield. Jag växte upp här.
Du behöver lära dig vem Tex Hopkins är.
Okej.
Min pappa.
Jag älskade honom. Men när jag var sexton
dog min mamma hastigt, och jag kunde inte hitta honom nånstans.
Till slut spårade jag honom till Bakersfield.
Det var då jag fick reda på sanningen.
Han hade ett annat liv där. En annan fru,
en annan dotter.
Det är ju...
...galet.
Men jag älskade honom ändå.
Jag behövde honom än. Jag var bara ett barn.
Men han ville inte ha mig, han lämnade mig åt mig själv. Jag var tvungen att...
...skapa ett helt nytt liv.
Jag är ledsen.
Det här är första gången jag har sett honom sen dess.
Men...
Miste du din mor?
Jag menar, så...
Så du vet hur det är.
Om det finns...
...en chans... Okej, jag vet, en pytteliten chans
att mamma lever, jag menar...
Fattar du inte att jag måste försöka hitta henne?
Snälla.
Jag stannar med dig.
Vi stannar i Kalifornien och avslutar det här.
Tack.
God natt. i Kalifornien och avslutar det här.