Já jsem hodnej.
Nechte ho mluvit. Pak odpovíte.
Žena má být šťastná,
ale za vším, co udělám, vidí skrytý úmysl.
-Taky že jo. -Paní.
V práci jsem pod stresem,
a abych se mohl postarat o nás o oba,
musí mi věřit.
Už můžu?
Můj manžel je lhář.
Lže mi od samého začátku.
Dneska si třeba vymyslel historku
o tom, co důležitýho dělá pro rodinu,
ale stejně řešil jen sebe.
Koupím ti zmrzku
a sobě klidně taky.
-Tak mi teda... -Přestaňte.
Uklidněte se.
Zjevně je mezi vámi spousta napětí.
Musím se vás zeptat.
Chcete vaše manželství zachránit?
Jasně.
-Rozhodně. -Určitě.
-Promiň. -Stačí,
když mi budeš o věcech říkat, ať vím, na čem jsem.
-Místo těch tvých překvápek. -Rozumím vám.
Jak funguje zbytek vztahu?
Nějaké problémy s nevěrou? Sexem?
No, jednou mě podvedla.
To vypadá na ožehavé téma.
Pardon. Dala byste mi vodu?
Dojdu vám pro skleničku. Nezoufejte.
-Začátky jsou nejtěžší. -Jo.
Já vím.
To je pravej Vermeer.
Hickeyová šla sedět, tak jsme to sem dali.
To je její dcera? Ví o tom vůbec?
Myslí si, že je to mámin plagiát.
Co to děláš?
Fotím kalendář, abych věděl, kdy tu bude.
Radši zablokuj ty dveře.
Pardon, já...
Chtěla jsem se omluvit, že se chovám jako megera.
Poslední tři týdny mám život vzhůru nohama
a všechno je teď trnité.
Vážím si vaší upřímnosti.
Zkuste to říct svému manželovi.
Páni.
Mockrát vám děkuju. Díky.
Díky.
Vyzkoušíme si teď takové cvičení, souhlasíte?
Koukněte se na sebe.
-Dobře. -Chyťte se za ruku.
Teď o sobě navzájem řekněte něco hezkého.
Jsi skvělá matka.
Nic mě nenapadá.
No dobře.
Nic. Vůbec nic.
SLIZOUN PETE
Lilu jsem znal.
Byla to pěkná tlučhuba.
Ale že by někoho obsloužila...
Vidíš to, Carly?
Nevíte, kde bychom ji mohli najít?
Odešla před dvěma lety. Byla tady asi měsíc.
Na rozloučenou nám vybrala kasu.
1 200 babek.
-Nenechala tady něco? -Jen toho kocoura, Otta.
Adoptovala ho z útulku, a když zmizela,
nechala ho tady.
Co její žádost o zaměstnání? Nebyla v ní adresa?
Vteřinku.
Jakej člověk by opustil kočku?
Můžeme ji vzít domů, ale Tuan je alergickej.
-Tady to je. -Ukažte to.
Do žádosti napsala adresu v Santa Barbaře.
Netuším, kde tady bydlela.
Žádný terno to není, ale aspoň máme adresu.
Dva roky starou a víme, že už tam dávno není.
To jsme jí na stopě.
Aspoň to dokazuje, že tam byli.
Zítra to prověříme.
Carly. Podívej se na mě, Carly.
Vidíš napravo ty dva chlápky v šedým autě?
Jsou ti povědomí?
Ne.
Myslíš tamhlety dva?
-Co to... -Hej!
Co to vyvádíš?
Na co tam tak vejráte?
Co to mělo znamenat?
Tys je snad odněkud znal?
Kdybych je znal, přece bych na ně neřval. Vážně...
Dělám to akorát pro vás dvě.
Kam to vůbec jedeme?
Bakersfield? Co to má bejt?
Nechce se mi věřit,
že nás Carly žene do takový díry
kvůli nějaký pohádce o svojí mámě. Vždyť...
Moje máma se často vytrácela.
Měla blbý zvyky a v jednom kuse byla na odvykačce.
Jednou dokonce zmizela...
na sedm měsíců.
Když se vrátila,
brácha s ní nemluvil celej jeden rok.
Ani nevím, kde dneska je.
Kdy půjdeš ukrást ten obraz?
Takže mi pomůžeš?
To jsem neřekla. Postavils mě do pasti.
Kouká z toho milión babek. To je past?
Jedem do toho Bakersfieldu.
Jak to odtamtud vypadá?
Dobře.
Skvěle.
Měla bych...
Jestli chceš...
Můžeš tady zůstat.
Já bych to uvítal.
Stejně teď...
nikam nemusím.
Ale já jo.
Jasně.
Tak já jdu uvařit kávu.
Hele.
Ne že se mi rozsypeš.
-Taylore! -No jo už!
Už jdu.
-Dělej, dělej. -Co se děje?
-Máš od nich klíč? -Jo.
Někde tady bude. Co se sakra stalo?
Ta Lizzie mi zdrhla.
A ještě mě připoutala ke skříni.
Kde je ten klíč?
Proč jsem asi tady?
Musel jsem urvat madlo.
-Nehejbej se. -No jo...
-Klid! -No jo furt!
Míří do Kalifornie najít Petea.
-Jak ho může znát? -Co já vím.
Tak mi to řekla.
Co ten její náramek?
Vyklouzla z něj. Hotová čarodějnice.
Obleč se. Jedeme na výlet.
-Do Kalifornie? -Jasně.
Od infarktu nemůžu lítat.
Tak hele, jestli se sem do slyšení nevrátí,
přišli jsme o 250 tisíc babek.
To by sis přál?
Ne...
Tak vidíš.
Pohyb. Hejbni kostrou, mladej!
Ví o nás?
To nevím.
Představoval jsem si, že se sem vrátím
a ty budeš utíkat oknem.
Není mi šestnáct.
Otto chce, abych s ním jel do Kalifornie.
Hledat uprchlíka.
-Hned teď? -Jo.
Nechce se mi,
ale musím.
Ozvu se ti.
Spolehni se.
Když budeš chtít...
Tak já už...
Nazdar.
Jo, Pete.
Znáš nějakou Mary Elizabeth Delaurentisovou?
Myslíš Lizzie. Znám.
Ženská, která mi drhla.
Ani se neptej.
Nespojila se s tebou?
-Netušil jsem, že je v Bridgeportu. -Taky že ne.
Míří do Kalifornie.
Zjevně se chce setkat s tebou.
Jak věděla, že jsem tady?
Já jí to řekl...
Celý je to háji...
Ale jestli se sem nevrátí na slyšení,
přijdeme o 250 tisíc babek.
Děláš si srandu?
Přijdeme o podnik.
Dám si na ni pozor. Promiň, už musím končit.
Kdo to byl?
Chůva mýho mazlíčka.
-Mazlíčka? -Umřel.
ODLETY
Dobrý den. Kancelář pana Kilbanea?
S kým mluvím, prosím vás?
Moc se omlouvám.
Zdravím, Charisse. Volám z BLT autoservisu v LA.
Jeden pán od pana Kilbanea nechal včera v autě tašku
a nevíme, na jaký hotel ji máme poslat.
Bezva. Děkuju vám.
Díky, žes přijela.
Tak z tohohle jsem naměkko.
Celá moje rodina pod jednou střechou.
Sakra práce, pojďte to někam zapít!
Zapomněla jsem, jak velký je v Kalifornii nebe.
To je tím, jak jsou daleko ty hory.
Co přesně tady s Julií děláte?
Vyšetřujeme něco pro pojišťovnu. Je to náhoda.
Už jsme sem jeli, když nám Carly zavolala.
Díky, že se o ni staráte.
Co si myslíš o Texovi?
Upřímně jsem si spočítal prsty, když jsem mu potřásl rukou.
Vidíš to auto?
Tamhle v dáli?
Úplně stejný auto nás sledovalo v Pismu.
Tex je vyplašil, ale už jsou zas tady.
A rozhodně se tím netajej.
Kdo to je?
Možná jsou tu kvůli Lile, anebo znají Texe.
Tak jako tak si na ně došlápnu.
Potřebuju někoho spolehlivýho.
Carly je plná emocí a Julie...
Jak si přeješ.
Zdravím. Jsme tu kvůli životnímu prostředí.
Věděl jste, že 70 % zemského kyslíku je z oceánu?
Nebojte se, nechceme od vás žádný dar.
Kristepane. Jen to ne.
Kontaktujeme bývalé dárce.
Aby komunita neuvadla.
A s ní mořské řasy.
Já na ten váš blábol nikdy nepřispíval.
Mořské řasy.
To jsem poznal. Lila Bowmanová asi nebudete.
Bydlí tady?
Tak tu vůbec neznám.
Tuhle adresu máme v seznamu.
Jak dlouho tu žijete vy?
Půl roku. Poslyšte, musím jet do práce. Moc rád bych vám pomohl...
Počkej. Dej mi deset sekund. Nějak ho zabav.
Tak jo.
Nechci na vás tlačit. Nebo vlastně jo.
Lila byla naše nejaktivnější členka.
Pomáhala nám na akcích...
A mořské řasy jsou na pokraji vyhynutí.
Vždyť víte. Špína, globální oteplování.
Já vás chápu, ale prostě ji neznám.
Nebydlela tady?
Nevím, kdo tu byl přede mnou.
-A co majitel? -Já...
Akorát mu posílám šeky.
Mohl byste mi napsat jeho adresu?
Už fakt musím letět.
Děkuju vám.
Teda...
Není tam dámský oblečení ani kosmetika
a podle toho hnusu v koupelně
tam ženská dlouho nebyla.
-Takže nic. -Podívej se na tohle.
Je to Randy Hellman.
Tady má účet za plyn,
tři roky starej, samá adresa.
Tři roky rozhodně není půl roku.
Tak proč nám teda lže?
Jsem rád, že jsi tady.
Dík. Je to fajn.
Nebo ne jako fajn, ale víš jak.
Už je mi jasný, kde se to máma všechno naučila.
Určitě to má bejt lichotka...
Do háje. Rychle!
Jsou za náma ty naši kamarádi?
Myslíš stalkeři. Vážně netušíš, co jsou zač?
Prostě se objevili.
Díky. Děsivý chlápci se neobjevujou jen tak.
Důležitý je, že jim děláme zábavu,
a Audrey s Petem se zatím můžou činit.
-Tady máš burger. -Nechci.
Měla bys aspoň ochutnat. Tvoje máma to tady zbožňovala.
Nesnášela burgery.
Burgery ne. Jen tu modrou limču. Oceánskej proud.
-Ujde to. -Hlavu vzhůru.
My Lilu najdeme. Bude z toho mít ohromnou radost.
Byla to radostnej člověk.
Nemyslím zrovna to, když sem musela utéct.
Strašně se jí po vás stýskalo.
Časem si našla nový přátele, svůj kmen,
lidi, který hledali novej domov.
Zní to trochu divně.
Prostě začala vzkvétat.
Takže byla šťastná bez nás.
-Ale ne. -V klidu.
Znal ji. Život s náma ji ničil,
až se na něj rozhodla zapomenout.
Vyřešíme to spolu.
Ale teď nás sledujou nějaký podezřelý chlápci.
-Prosím. -Děkuju.
Už tady nehodlám dál šaškovat.
Zavolej do krámu. Potřebujeme nový auto. Hned teď.
Můžeš to vypnout?
Radši pusť rádio.
Chceš tady ticho?
-Prostě vyber stanici. -Já žádnou neznám.
Když tak ti zastavím
-na jídlo nebo na záchod. -Dobrý.
Takovejhle budeš celou cestu?
Chtěls přece, abych řídil.
Sám sis mě tady přál.
Já tě přece nevydíral.
Taky z toho nejsem nadšenej.
Jsem pěknej hlupák, že jsem skončil takhle.
Zastav u příští benzínky.
-Proč? -Potřebuju chcát.
PŘÍSTAV SANTA BARBARA VSTUP POUZE PRO ČLENY
Opět se setkáváme.
Panečku. Nazdar, Chucku.
Kdo to je?
Pete, můj vnuk od druhý dcerky.
Chuck s Lilou...
Chodil.
Co ty tady?
-Tak trochu pátrám. -Po Lile?
Jeden chlápek v restauraci říkal,
že ji viděli na lodi.
Neviděl ji se mnou?
To je tvoje loď?
No jo.
Pojďte na palubu. Dáme kávu
a třeba vám s tím píchnu.
RUČNÍ MYTÍ AUT
Tak pojď.
Opatrně.
To byla bžunda!
Majitel šedého vozu Kia...
Musím George sprdnout, že sem nedal koberečky.
Neukazuj se. A dej pryč tu cenovku.
Chceme být nenápadný.
Čí je to auto?
Tak jo. Už jedou.
Jdeme na to.
Jednou jsme s Lilou pluli do Baja.
Ještě než se přestěhovala do Pisma.
V Pismu už jste byli, že jo?
Byli, ale nevěděli jsme, z jakýho konce to máme vzít.
To je pech.
Doufal jsem, že něco zjistíte.
Tak teda, Chucku...
Jak přijde člověk, jako jsi ty, k takovýmuhle plavidlu?
Dělám všechno možný. Nemovitosti...
Texovy větrníky...
Určitě ti to sype.
Zatím ne,
ale věřím...
v lidskou touhu.
Když někdo něco fakt moc chce,
zaplatí za to.
Nebude ti vadit, když si odskočím?
V pohodě. Běž pořád rovně.
Tak jo. Díky.
Když jsme se poznali,
nezmínila ses,
že jsi Lilina matka.
Určitý lidi pak reagujou úplně jinak.
Máte podobný manýry.
Přemýšlel jsem o tom tvým příběhu s tím,
jak je podle tebe mrtvá.
Vzpomněl jsem si na ty společný chvíle.
A na to, že vlastně ani nevím, proč ode mě odešla.
Jaká byla?
Pohodářská, otevřená,
ale ne zas úplně.
Teprve až když odešla, mi vlastně došlo,
jak jsme věčně mluvili o mně a skoro nikdy o ní.
Co je zač ten chlápek z restaurace, kterej vás sem poslal?
Natrefili jsme na něj.
Prý mu Lila říkala o nějaký plavbě.
Do Baja.
V jaký restauraci dělá? Na ulici State?
Já...
To by věděl můj vnuk.
Strašně se omlouvám. Asi už budeme muset jít.
-Je mi nějak zle. -A to stojíme.
Já vím, ale asi bude lepší...
Díky, Chucku.
Kdybyste Lilu našli, pozdravujte ji ode mě.
Jasně.
U motoru jsou útočný pušky a tři prdele prachů.
Kristepane.
To jsou ti chlápci z Pisma.
-Jsi si jistá? -Jo.
Všechny cestou vedou k Chuckovi.
Do čeho se to ta Lila přimotala?
Nezastavuj se.
Přišel jsem o práci.
Cože...
Já myslel, že máš dovolenou.
Nucená dovolená s nálepkou „nevracej se“.
Kvůli tý kravině s Nazem.
Proč o tom nevím?
Protože to není tvoje vina.
Všechno se kolem mě sere.
Úplně všechno.
Nic není tak, jak má to bejt.
Ani ta jediná hezká věc, která se mi přihodila...
Ty ses s tou hezkou věcí vyspal?
Takže je to Lorraine.
Nemáš právo bejt naštvanej.
Taky že nejsem. Je to krásná ženská.
Nechtěl jsem se do toho nechat vtáhnout.
Jasně, ty jsi oběť.
-Tak jsem to... -Tak buď chlap.
Jestli ji chceš, běž do toho.
Popadni ji oběma rukama a poper se s realitou.
Nemůžeš na mě bejt nasranej.
A celý je to hrozně složitý. Prostě...
Taylore, jsi ve svých nejlepších letech.
A utápíš se tady jako nějakej chudák.
Nezlobím se na tebe.
Vítejte v Santa Barbaře.
Julie, požádej je na recepci o dva pokoje.
Jeden s přistýlkou.
Carly, Pete, běžte za Julií.
My dva si musíme promluvit.
Peníze neřeš.
Řeknu Vignettimu, že nás Sy pověřil nějakou bokovkou.
Co ti na to mám říct?
Můžeš mi pro změnu pomoct.
O víkendu je ta školní slavnost.
Ostatní děcka teď sháněj nějaký pitomý šaty
a řešej, u koho pak poběží party do rána...
Nevím, o čem to mluvíš. Chceš vidět kouzlo?
Co? Nechci.
Trénoval jsem.
Tak v jaký?
Než budeš hádat, něco si přej,
protože ti zrak sjíždí sem,
ale co když je to lepší tady?
Anebo si třeba tajně přeješ bejt tady.
A co když je ve finále jedno, co si nakonec vybereš,
protože je to vždycky celý jen o tom, co máš tady.
Mrkni do kapsy.
Kouzlo!
Hlavně přijď.
Rozumíš?
VIGNETTI SEJDEME SE V LA V HOTELU MICKELSON.
Co je ten Chuck zač?
A neříkej mi, že investor,
jinak na tebe vletím
a podříznu ti kejhák.
Je to podnikatel, co vlastní pár nemovitostí.
Jasně. S cimrou plnou útočnejch pušek.
Šušká se, že když byl mladej,
prodával se svýma kamarádíčkama drogy.
A vydělal si tak na ty investice.
Tos ho představil mojí dceři?
Ona ho představila mně.
O drogách jsem se dozvěděl až potom.
Proč jsi o nich lhal?
Abych Lilu ochránil.
Hele,
Chuck kvůli ní zainvestoval do větrný farmy.
Ale pak začal bejt majetnickej. Nechal ji sledovat.
Chtěla odejít, ale nedovolil jí to.
Tak jsem Lile dal
veškerý peníze z tý investice
a udělala to samý,
jako když sem přišla.
Prostě zmizela.
Tak proto nás sledovali ti chlapi
u tý restaurace?
A já se choval jako šašek.
Chtěl jsem, abyste Lilu našli, aniž by o tom věděl Chuck.
Každej, kdo Chucka podrazí,
se nějakým způsobem ztratí při rybaření.
Kdybys Lilu chránil, proč bys nám říkal, že je naživu?
Vždyť jsi její matka!
Je to úžasná holka.
Chce to drink.
Pracuje tady někdo?
No tak, všechno bude dobrý.
Radši mi sežeň skleničku.
-Tati... -Tak já ti ho...
Co to kurva děláš? Kde jsi?
V Los Angeles.
Zmizel jsi do Kalifornie, aniž bys mi cokoliv řekl. Tak jsem jednala.
Tímhle hatíš všechno,
co jsme doteď taky složitě plánovali.
Volal mi Alexandre. Chce vidět svůj sklípek.
Za jak dlouho?
Za pár dní.
Letí do Los Angeles na festival vína.
Fajn, promyslím to. Ještě něco?
To ty nám přitěžuješ. Já jedu podle plánu.
Poslouchej mě.
Řeš si svoje. Já už to vymyslím.
Tak to koukej zabrat.
Ahoj.
Říkal jsem, že zavolám. Tak volám.
Ale nemusel jsi.
Co když jsem chtěl? Ty sis to nepřála?
Dělej, co sám chceš.
A co chceš ty?
Nejsi sám, kdo má plnou hlavu myšlenek.
Rozhodně jsem to takhle neplánovala.
Tak to vyřešíme, až se vrátím.
Jeď opatrně.
Díky.
Kam to tlačíte?
Ani nevím.
Kdybyste to potřebovali urychlit, stačí říct.
Urychlit?
Po bílý čáře.
Já sem polda.
Těm já slevu nedávám.
Padesát babek.
Už se vás Marius pokusil poštvat proti panu Kilbaneovi?
Marius je...
Sy Rubinek.
To vám řekl?
Vy jste to věděl, do hajzlu?
Napadlo mě to.
A já to nevím?
Nechtěl jsem, abyste musela uchovávat další lež.
Ví to pan Kilbane?
Ještě ne. Nerad bych se s tou teorií spletl.
Co budeme dělat?
Pojedeme dál podle plánu.
Řeknete Mariusovi, že půjdete proti panu Kilbaneovi.
Jakmile získáte jeho důvěru,
vkročíme do toho a praštíme ho palicí po hlavě. Obrazně řečeno.
Chci, aby to skončilo.
Musíme dostat Mariuse s tím obrazem do jedné místnosti
a usvědčit ho.
Nezapomeňte. Chceme ho dostat do vězení.
Co když je moc chytrej?
Kdyby byl tak chytrej, nezkoušel by tu samou lest dvakrát.
Stojí za tím jeho neposedné ego.
Řekněte, že s náma vyjebete.
Projevte mu vděk za to, že vám pomohl s rodinou.
Už jste skoro v cíli.
Když uspějete, budete mít právníka, stálou práci
a dost peněz na to si vybudovat nový život.
Děkuju vám.
Jedeš za Randym?
Jak nás viděl na lodi, hned vystřelil...
Musí o Lile něco vědět.
Udělám, co musím, a ty mi nebudeš stát v cestě.
Můžu ti pomoct.
Není to tvoje dcera.
-Ale teta. -To není to samý.
Tak se teda připoutej.
Co se děje?
Babča říkala, že na lednici máme zákaz.
Kam se poděla?
Šla si pro led.
Asi tak před dvaceti minutama.
Dáš mi jednu?
Hele...
Skotská.
Zkus to. Je dobrá.
Co když celý tohle byla velká chyba?
Šla jsi za srdcem.
Co když je nahlouplý?
V mojí hlavě by mi máma
nechala propíchnout uši, když mi bylo devět jako tobě.
Taky by mi...
po nocích četla Harryho Pottera,
dokud bych se nenaučila číst sama.
Co když je ta máma z mojí hlavy lepší?
Carly.
Co tady děláte?
Lhali jsme vám.
Vypadněte z mýho baráku.
Posaďte se.
-Volám policii. -Ne, ne, Randy.
To můžeme taky,
ale ptali by se vás na Chucka.
A něco mi říká, že byste ho do toho nerad tahal.
Posaďte se, prosím vás.
Jsem Lilina matka.
Já ale nevím, kdo to je.
Randy, my si myslíme, že máte Lilu rád.
Pomohl jste jí od Chucka,
a proto jste nám lhal,
když jsme vás navštívili.
Máte nějaký děti?
Ne.
Teda aspoň doufám.
Je to děsivý.
Ony se pro život nerozhodly. My si je vybrali.
Takže...
všechno odkazuje na vás.
Dobrý, špatný.
A v určitou chvíli
ztratíme kontrolu.
Ale každej rodič musí svoje dítě chránit.
Teda až do smrti.
Pak ten strach...
aspoň skončí.
Konec starostí.
Jsou pryč.
Selhali jste.
Ale jestli to tak není a Lila je naživu,
najdu ji a nic mě v tom nezastaví.
Co o Lile víte?
-Ubližujete mi. -Správně.
Na něj se vůbec nedívejte.
Jestli je moje holčička pořád naživu,
nevíte, kde bych ji mohla najít?
-Vždyť já ji neznám! -Nevěřím vám!
-Au, moje prsty! -Kde je Lila?
-Jak se s ní spojím? Mluvte! -Prosím, ne!
Nechte toho.
Můžu jí poslat zprávu!
Mám na ni číslo.
Když jí napíšu v šifrách, odepíše mi. Přísahám.
Donesu vám na ten prst led.
Randy, musíš Lilu přesvědčit, aby se s tebou sešla, rozumíš?
Řekneš, že máš problém s Chuckem
a potřebuješ pomoct.
Co když nepřijde?
Toho se bát nemusíš. Poradím ti, co jí řekneš.
Ta ženská je normální blázen!
Je to matka.
Vstávat!
Jedeme za mámou.
Vstávejte!
Kam za ní jedeme?
Na parkoviště v Resedě. Kousek od LA.
-Parkoviště? -Její nápad.
Myslí si, že jede za Randym.
Musíme si pospíšit.
Kdo je Randy?
-Co se tady děje? -Jedeme za mámou.
No jo, něco na sebe hodím.
-Není čas! -Doběhnu vás!
Bez něj bychom tu ani nebyli.
Vstávej.
K čemu to bude?
Jsme uprostřed pouště.
Co tady dělám?
Řídil jsi sem.
Asi už o tak bude.
Čeká nás dlouhá cesta. Vstávej.
No pojď.
Tak jo.
Božínku...
Kde to vůbec jsme?
V Utahu?
Aspoň myslím.
Nebo v Nevadě.
Je to tady hezký.
Díky.
Říkals, že to zařídíš.
Ještě nic neklaplo.
Já vím.
Ale měli jsme dohodu.
Pomůžeš mi?
Mám snad jinou možnost?
Fajn.
Musí to klapnout.
Co budeš dělat, až ji uvidíš?
Nemluv na mě, prosím.
A co ty, Carly?
Ani na ni.
Počkám v druhým autě.
Můžu čekat u vás, prosím?
No jasně.
Děkuju, že jsi mě vzala s sebou.
Carly říkala, že si to zasloužíš.
Já...
Vím, že to není moje zásluha,
ale tvoje máma by byla moc pyšná na to, jakej je z tebe rodič.
To teda nebyla.
A právem.
Přestaň na sebe bejt tak přísná, Audrey.
Je to ta nejtěžší práce na světě.
Každopádně...
Jsem rád, že jsem s tebou mohl strávit čas.
Děda Tex se mě ptal, co jí řeknu, až ji uvidím.
Sama nevím.
To je ona?
Julie, to budou Chuckovi kumpáni.
Cože? Kde?
Přímo tamhle.
Jeď!
Přidej!
Jeď za nima, Julie, rychle!
-Jeď, jeď, jeď! -Rychle!
Odřízni ji!
Počkej. Bacha!
Tak jo.
Hlavně ať ti neuteče!
Jeď, jeď!
Randy! Zdrhá nám. Jedu za ním.
Kreativní dohled Lucie Musílková , až ji uvidím.