‫אנחנו לא פושעים.‬
‫אבל הרבה דברים שנעשה היום, אם לדייק,‬
‫ייחשבו לפעילות פלילית.‬
‫כבר אסור שזה ידאיג אותנו. זה למען ג׳וליה.‬
‫נכון מאוד. מה שצריך לעשות.‬
‫אלה שאנחנו מתמודדים איתם הם חלאות.‬
‫אני תוהה אם לא עדיף שנלך ישר למשטרה.‬
‫זה מסוכן מדי.‬
‫- צ׳אק ג׳ונסון מוגן. - אנחנו לא יודעים את זה.‬
‫ידוע לנו שהוא שיחד שוטר.‬
‫הוא הרג את רנדי, ועדיין מסתובב חופשי.‬
‫בטוח שהוא הרג את רנדי?‬
‫אתה בספק שהוא היה נוכח? שהוא היה זה שפקד על הרצח?‬
‫מה עם הקטע של מאגי? מה עם הקטע עם ״דיימון ניסקין״?‬
‫אי אפשר לבטוח בשום דבר שמאגי אומרת, יכול להיות שזה יהיה מרדף שווא.‬
‫היא יכלה לעזוב ודי, ולא עשתה זאת.‬
‫היא כתבה את זה.‬
‫אם דיימון ניסקינס קשור לצ׳אק,‬
‫הדרך המהירה ביותר להגיע לצ׳אק אינה דרך המשטרה. נכון?‬
‫- היא דרך טקס. - נכון.‬
‫הבנתי את זה אמש. לא נרדמתי. אני אלך.‬
‫פיט?‬
‫מה התוכנית?‬
‫אני מנסה להסביר לכם את התוכנית הארורה!‬
‫אנחנו הולכים להחליף ציור‬
‫מפורסם מאוד שנגנב תמורת יהלומים בסך ארבעה מיליון דולר.‬
‫הציור נרכש בצורה לא חוקית בשוק השחור.‬
‫וניקח את היהלומים,‬
‫ואז נחליף אותם ברציף תמורת ג׳וליה.‬
‫ככל שמצב החטיפה יימשך יותר זמן,‬
‫כך הסיכוי שהם ישאירו אותה בחיים יפחת.‬
‫לכן עלינו למצוא את דיימון ניסקינס.‬
‫תזכרו למה אנחנו עושים את זה.‬
‫אנחנו לא פושעים.‬
‫פיט הנוכל‬
‫זה משמח אותך?‬
‫לא במיוחד. לא נראה לי שיש לנו ברירה.‬
‫אתה יודע שפיט משקר במצח נחושה.‬
‫טוב, אני לא חושב כך.‬
‫כן, טוב, בדרך כלל כשאנשים מבקשים שתסמוך עליהם,‬
‫זה אומר שעדיף שלא לעשות זאת.‬
‫אני בוחר לבטוח בו. לעת עתה.‬
‫היכנס.‬
‫היי, ידידי.‬
‫״דומיין דה לה רומאנה-קונטי״, 1929.‬
‫כפי שביקשת.‬
‫זו יצירת אמנות של ממש.‬
‫אתה יודע, בזמנו, כשהקימו את הכרמים הללו,‬
‫- הבנות ב... - אני כל כך מצטער,‬
‫השעון מתקתק. אני כל כך מצטער.‬
‫בטח. סלח לי.‬
‫טוב. בבקשה.‬
‫הכול כאן. אני נדיב ביותר.‬
‫תודה. תודה.‬
‫- היי, מישה? - כן?‬
‫אתה בכלל לא אוהב יין, נכון?‬
‫אם בכלל קוראים לך מישה.‬
‫אני אוהב בורבון.‬
‫יודע מה?‬
‫אני לא יודע מהו מצב החירום שלך, חברי, אבל‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫אם אי פעם תזדקק לעזרה...‬
‫תודה.‬
‫- תגידו לאן אתם לוקחים אותי! - הירגעי.‬
‫רק תגידו לי לאן. איפה אני? איפה אני? אתם לא חייבים לעשות את זה.‬
‫- אני משתפת פעולה! - רגליים למטה.‬
‫בבקשה. בבקשה. תשחררו אותי. בבקשה!‬
‫- הרגל ישן. בסדר. - בחייך.‬
‫אתם לא חייבים לעשות את זה.‬
‫לא, לא, לא, לא, לא, לא.‬
‫לא, לא, לא, לא. לא, לא, לא, לא, שחררו אותי!‬
‫אל תבזבזי את הסוללה. לא תקבלי עוד אחת.‬
‫היקי.‬
‫תודה. שמרי על עצמך.‬
‫ג׳וליה בצרות?‬
‫כן. אכן.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מחבבת אותה. היא ילדה טובה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫- היי. - בוקר טוב.‬
‫איפה וינייטי?‬
‫אני לא יודע. הוא לא עונה.‬
‫לא הצלחתי להשיג אותו במלון. חשבתי שהוא איתך.‬
‫הוא הבחור שלך.‬
‫לא ברור למה שיהיה איתי.‬
‫זה לא כך עם חלאות כמוך?‬
‫מבלים יחד, ממציאים שמות חמודים ליריבים שלכם?‬
‫איפה אנחנו נפגשים?‬
‫אני לא יכול לומר,‬
‫למקרה שתרצה לקרוא לוואן דאם.‬
‫חנן. פז. הם ילכו לאן שאלך היום.‬
‫טוב. איפה היהלומים?‬
‫שב.‬
‫- אפשר? - בבקשה.‬
‫הכי חמוד... הבחור הקטן הזה, אני אקח...‬
‫ואני אקח את המניאק הזה.‬
‫אני הולך לדבר באופן מפורש, כדי שלא יהיו אי הבנות.‬
‫אני רוצה את סיי רובינק.‬
‫חי או מת. זה לא משנה לי.‬
‫ואני רוצה את הציור ההוא.‬
‫אם תהיה כל סטייה שהיא מהתוצאה הזו,‬
‫יהיו להם הוראות לירות בך.‬
‫מה?‬
‫לירות. בך.‬
‫בסדר.‬
‫רגע, מה עם וינייטי? והשוליה שלך?‬
‫לא יודע איפה הם, ולא ממש אכפת לי.‬
‫עליי להשיג את הציור כדי שאוכל לקבל את הכסף ולשוב הביתה.‬
‫תהיה מוכן בעוד שעה.‬
‫שלום?‬
‫מה אתה עושה, יושב שם בתחתונים ואוכל ארוחת מיקרוגל?‬
‫אין סיבה ללכלך זוג מכנסיים נקי.‬
‫הייתי לבד. מה את רוצה, אודרי?‬
‫איך צ׳אק ג׳ונסון קשור לאדם ששמו דיימון ניסקינס?‬
‫אתה יודע משהו.‬
‫אני יודע הרבה דברים.‬
‫איך אתה מעז להתנהג ככה כלפי אנשים כל חייך?‬
‫אילו אנשים?‬
‫אני. אימא שלי.‬
‫אשתך השנייה, בתך השנייה.‬
‫פרנסתי אתכם. זו הייתה העבודה שלי. פרנסתי אתכם.‬
‫להתנהגות שלך יש השלכות. אתה לא מבין את זה?‬
‫יצאת בסדר.‬
‫לא, לא נכון! בגללך!‬
‫אין לך לב.‬
‫יש לי לב. יש לי לב.‬
‫אודרי, את לא נותנת לאנשים להשתנות.‬
‫אני מנסה ליישר את ההדורים.‬
‫אני רוצה לאחד את המשפחה הזאת.‬
‫תראי,‬
‫דיימון ניסקינס‬
‫הוא צ׳אק ג׳ונסון, אותו הבחור.‬
‫- צ׳אק ג׳ונסון? - כן.‬
‫הוא סתם היה איזה סוחר סמים קטן ונבזה, את יודעת?‬
‫ואז הוא ישב בכלא, וכשהוא השתחרר, הוא היה אדם אחר.‬
‫שאפתן.‬
‫התחיל להבריח סמים. שמעתי שהמיזם שלו גדל.‬
‫מה זה, לעזאזל? זה מקום לגמרי לא בטוח.‬
‫אולי הוא חושב שבמקום ציבורי, לא תתחיל לירות באנשים.‬
‫מזרח שער כניסה‬
‫תערוכת עתיקות ברציף?‬
‫- עשרים דולר. - מה?‬
‫עשרים דולר.‬
‫לא ייאמן.‬
‫ארבעה.‬
‫תערוכת עתיקות‬
‫אבטחה‬
‫תקשיב, חבר, עליך להיפטר משומרי הראש.‬
‫אתה תפחיד את סיי רובינק.‬
‫- אנחנו לא מנהלים את השיחה הזו. - הוא מבוגר.‬
‫מה יקרה, ישדדו אותך בתערוכת עתיקות?‬
‫אתה מסכן את הכול.‬
‫- לכו לחכות ברכב. - תודה.‬
‫אבטחה‬
‫הנה.‬
‫בסדר. מה עכשיו?‬
‫עכשיו, נחכה שהוא יראה את פרצופו. נזמין משקה או משהו.‬
‫ואולי כדאי שלא תיראה כאילו‬
‫שיושבים לך ארבעה מיליון דולר על הברכיים.‬
‫היי, תן לי רגע.‬
‫רגע, לאן אתה הולך?‬
‫אני הולך לשירותים. רוצה ללכת איתי לשירותים?‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫את יודעת, בפעם הראשונה שראיתי אותך, היית שחצנית בת 19.‬
‫היה לך כל כך הרבה ביטחון.‬
‫הרתעת אותי.‬
‫מעולם לא ראיתי אדם כמוך.‬
‫היית הגבר הראשון שפגשתי ושלא חשבתי שהוא מטרה קלה.‬
‫עלינו להתפתח, ליזי.‬
‫אי אפשר להיות אותו האדם שהיית בגיל 19.‬
‫אבל אני מתפתחת.‬
‫אתה נחלש.‬
‫זה ההבדל.‬
‫אני חושב שאת מחמיצה את העיקר.‬
‫כשאני איתך,‬
‫אני עדיין יכולה לשמוע הד עמום ביותר של האדם שיכולת להפוך להיות,‬
‫פעם, בזמנו.‬
‫אבל כל מה שיש לי עכשיו זה אותך, איך שאתה עכשיו.‬
‫זה מאכזב.‬
‫אני לא מתפשרת.‬
‫כמו במישיגן?‬
‫כן.‬
‫כמו במישיגן.‬
‫ליזי!‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תוכיח את זה.‬
‫תעזוב הכול.‬
‫בוא איתי עכשיו.‬
‫את יודעת שאני לא יכול לעשות את זה.‬
‫תעזוב לי את היד.‬
‫אני כל כך מצטער שחשבת שנטשתי אותך.‬
‫באתי לקחת אותך, אבל היה מאוחר מדי...‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫אני לא רוצה לעשות את אותו הדבר לג׳וליה...‬
‫שתוק!‬
‫אתה חתיכת פחדן.‬
‫משטרת סנטה ברברה‬
‫אני לא יכול להגיב על חקירה פעילה.‬
‫אני מבינה.‬
‫הייתי מעורבת באכיפת החוק בעצמי במשך כמה וכמה שנים.‬
‫עכשיו, תן לה לדבר.‬
‫אנחנו לא חייבים להתערב בשום דבר.‬
‫אני מנחשת שיש לך מספר דגימות דנ״א‬
‫מזירת הרצח של רנדי הלמן.‬
‫אחת הדגימות האלה שייכת לזכר לבן‬
‫ששמו דיימון ניסקינס.‬
‫אבל נכון לעכשיו, אתם לא מוצאים את מר ניסקינס.‬
‫כי הוא שינה את שמו. צ׳אק ג׳ונסון.‬
‫נשמע מוכר?‬
‫גרמו לי להאמין‬
‫שמספר בלשים במחלקה עובדים עבורו.‬
‫זו האשמה חמורה.‬
‫הוא מחזיק בנכדתי כבת ערובה במחסן באזור הנמל.‬
‫אני מאמינה שהוא מתכנן להרוג אותה היום.‬
‫אלא אם כן תעשה משהו!‬
‫איפה היית, לעזאזל?‬
‫זה מתחיל.‬
‫מה?‬
‫היי. סיי רובינק. טוב לראות אותך שוב.‬
‫אתה... אתה שונה.‬
‫עברו עשר שנים. הזמן הוא כזה.‬
‫- שלום, ילד. - היי, מה שלומך?‬
‫- אתה נראה קצת רזה. - כן.‬
‫- אני מקווה שאתה דואג לעצמך. - טוב.‬
‫אני מצטער אם גרמתי לך להרגיש רע, בפעם האחרונה.‬
‫אלה רק עסקים.‬
‫- איפה הציור? - ״ציור״. בסדר.‬
‫רואה את העלמה הצעירה היפהפייה הזו?‬
‫שם, ליד הפוסטרים, והמפות הישנות וכאלה?‬
‫כן, אני רואה אותה.‬
‫היא תשמח להראות לך אותו,‬
‫ברגע שהיא תראה שהכסף אצלי.‬
‫טוב, כמו שסבתי האירית נהגה לומר,‬
‫אתה בטח חושב שנולדתי אתמול.‬
‫הייתה לך סבתא אירית? גם לי הייתה סבתא אירית.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫רובינק? זה... זה אירי?‬
‫דאבלין. יהודי.‬
‫כמו ליאופולד בלום מספרו של ג׳יימס ג׳ויס.‬
‫חברתי לעבודה לא תראה לך את הציור‬
‫אלא אם כן תשאיר את המזוודה כאן איתי.‬
‫אני כבר חוזר, סיי.‬
‫איך הולך לי?‬
‫קצת פחות אירי.‬
‫- קרלי... - אני יודעת איך...‬
‫- תני לי את זה. כן? - בסדר.‬
‫- טוב. את באמת יכולה לעשות את זה? - כן, התאמנתי.‬
‫אלוהים, זה יפהפה!‬
‫נכון.‬
‫את מבינה באמנות?‬
‫קצת.‬
‫קדימה, קרלי. זמננו אוזל.‬
‫איך שהוא משחק עם האור...‬
‫אם תביט בחצאית של האישה שיושבת, איך שהיא מנצנצת, פשוטו כמשמעו...‬
‫בבקשה.‬
‫טי-אייץ׳-וי‬
‫יפה.‬
‫תגלגלי אותו.‬
‫ובכן, מר ג׳וסיפוביק, הכסף שלי אצלי, הציור שלי אצלי,‬
‫וסיי רובינק נמצא בידיי.‬
‫הוא לא בא. הוא לא בא. הוא לא בא.‬
‫טוב.‬
‫ובכך מסתיים...‬
‫לכי מכאן. לכי מכאן!‬
‫היי! היי, תעצרי! תעצרי!‬
‫היי!‬
‫תעצרי! מיד!‬
‫קום, לעזאזל.‬
‫מה? למה אתה אוחז בי? הילדה הזו גנבה לי את הכסף!‬
‫נפנפת בנשק במקום ציבורי, חתיכת שמוק!‬
‫- אלוהים. - נתראה במכונית.‬
‫כן.‬
‫עשית דבר נפלא.‬
‫תטפל בזה?‬
‫לא?‬
‫אנקוט במשנה זהירות.‬
‫תודה.‬
‫אתם עובדים אצל בחור ששמו קילביין?‬
‫מה אכפת לך, חבר?‬
‫טוב, הוא פשוט הסתלק מכאן במכונית ״פונטיאק״ כחולה, חבוב.‬
‫עם בחור ש... בחור רזה שלבש מעיל.‬
‫הוא בא. הוא נתן לי שטר של חמישים כדי שאבוא ואגיד לכם לעקוב אחריו.‬
‫מכאן! מכאן! צא! צא! צא! צא!‬
‫כן. הוא נוסע, הוא נוסע דרומה!‬
‫זו תהיה תוספת נחמדה למרתף היינות שלך.‬
‫חכה עד שהמשטרה תגיע.‬
‫היי! תביא את הבוס שלך לכאן, שמעת?‬
‫הנה הפוסטר שלך.‬
‫אתה יודע, אידיוטים כמוך הם אלה שנותנים שם רע לעשירים, חבר.‬
‫- אנחנו מוכנים? - ״מוכנים״.‬
‫- שמעת מסבתא? - כן, היא בדרך.‬
‫זה צריך להספיק.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫הייתי מחכה במקומך. לשותף שלי יש פתיל קצר.‬
‫הוא בטח יירה בך אם תעזוב את החדר.‬
‫מחסן מספר 1‬
‫כמה כוכבים יש במערכת השמש?‬
‫תשעה.‬
‫זה לא בדיוק נכון. החשיבה הנוכחית היא שמונה.‬
‫מה זה ״החשיבה הנוכחית״?‬
‫פלוטו ירד בדרגה.‬
‫אלוהים. מספיק עם החרא הזה של ״מסע בין כוכבים״.‬
‫אני הולכת לשאוף אוויר.‬
‫היי.‬
‫אין כניסה שמרו מרחק‬
‫את לא יכולה להיות פה.‬
‫אני רק רוצה להביט בנסיכה לרגע. זה בסדר.‬
‫רק בדקתי.‬
‫תשחררי אותי!‬
‫היי! לכי לעזאזל!‬
‫תשחררי אותי!‬
‫סליחה, בנאדם. זה לא אישי.‬
‫זהו זה?‬
‫אני מניח שכן.‬
‫אני אלך מאחור.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אתה לא מת, או במדי אסיר,‬
‫אז אני מקווה שהמשמעות היא שעבר עליך בוקר מוצלח.‬
‫- איפה ליזי? - מתמתחת.‬
‫העשיר קנה את הציור שלך?‬
‫כן.‬
‫הוא בטח מרוצה.‬
‫אני רוצה לראות את ג׳וליה.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫היא קרובה. אל דאגה.‬
‫אתם מסקרנים אותי.‬
‫כלומר, אני עושה את מה שאני עושה. ככה אני מתפרנס.‬
‫אבל איתכם, זה עמוק יותר. זה בדנ"א שלכם.‬
‫אנחנו פשוט מתוכנתים אחרת.‬
‫זו דרך אחת להסתכל על זה.‬
‫אל תחשוב על זה אפילו! בסדר?‬
‫רד למטה. רד למטה.‬
‫רד על הברכיים הארורות שלך. רד על הברכיים.‬
‫היא איננה.‬
‫- מה עם ג׳וליה? - גם היא איננה.‬
‫ליזי חשמלה את החכמולוג הזה ולקחה את הטנדר.‬
‫טוב, שמישהו ילך למצוא אותה.‬
‫אני לא מטומטם.‬
‫אולי אתם חושבים שכן, אבל אני לא.‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר. איפה ג׳וליה?‬
‫תכננתם את זה מההתחלה?‬
‫לא. חטיפה וסחיטה הם הקטע שלך, חבר.‬
‫היהלומים עליך?‬
‫אל תסובב אליי את הגב, חתיכת חרא.‬
‫- ג׳וליה לא איתך. - תירו בו.‬
‫לא הייתי עושה זאת במקומך.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫אחיה של ג׳וליה, חלאה. איפה היא?‬
‫אני לא אשאל שוב.‬
‫איפה ג׳וליה?‬
‫את ממש מתחילה לעצבן אותי, זקנה.‬
‫תירה בו.‬
‫איפה היא? קרלי, תחזרי למכונית!‬
‫השוטרים בדרכם לכאן, מר ניסקינס. ככה קוראים לך, לא?‬
‫דיימון ניסקינס.‬
‫הדנ"א שלך נמצא בזירת הרצח של רנדי הלמן.‬
‫היא לא איתך, מה?‬
‫לא.‬
‫איפה הנכדה שלי, חתיכת בן זונה שכמותך?‬
‫איפה את?‬
‫צא החוצה, מערבה. רק אתה. לא כל משפחת פרטרידג׳.‬
‫איפה היא?‬
‫הכסף שלי אצלך?‬
‫כן, בטח.‬
‫אז בוא ניפגש.‬
‫טוב, איפה את?‬
‫ממש מולך.‬
‫היא שם בפנים?‬
‫אולי.‬
‫חתיכת פסיכופתית.‬
‫איפה המפתח?‬
‫איפה הכסף שלי?‬
‫זהו זה? זה כל מה שאת רוצה, וגמרנו?‬
‫טוב, בבקשה.‬
‫הנה הכסף הארור שלך. תני לי את המפתח.‬
‫זה... חתיכת שמוק.‬
‫ליזי, איפה היא?‬
‫איפה היא?‬
‫איפה היא, ליזי?‬
‫איפה היא?‬
‫אל תהיי טיפשה.‬
‫איפה היא?‬
‫היא בארגז.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫- ג׳וליה! - מריוס!‬
‫ג׳וליה!‬
‫- מריוס! - ג׳וליה!‬
‫הצילו!‬
‫לא, לא. אל תזוזי! תפסיקי לזוז!‬
‫הצילו!‬
‫לא, לא, לא, לא!‬
‫ג׳וליה!‬
‫בסדר. בסדר, בסדר.‬
‫זה בסדר. זה בסדר. זה בסדר. בסדר.‬
‫תפסיק ותקשיב לי. הם בזזו את כל המקום.‬
‫לא נשאר אפילו בקבוק אחד.‬
‫כן, כן, אני אחכה.‬
‫חסרי תועלת ארורים.‬
‫טוב.‬
‫היקי‬
‫שלום, סנטה ברברה.‬
‫היום הטמפרטורה תגיע ל-18 מעלות ובלילה תרד ל-11 מעלות.‬
‫בחזרה אלייך, סנדרה.‬
‫הבלבול נמשך בעקבות החזרה אל מוזאון איזבלה סטיוארט בבוסטון.‬
‫ציורו של יאן ורמיר, ״הקונצרט״,‬
‫נגנב בפשיטה נועזת לפני שלושים שנה.‬
‫מסתורין אופף את זהות האיש הזה.‬
‫חשוד לא מזוהה‬
‫דובר המוזאון אמר שמי שלא יהיה,‬
‫הם אסירי תודה לעד על הדאגה והכבוד שנתן לאמנות.‬
‫מה אפשר להציע לכם?‬
‫אני רוצה את המבורגר ה״ביג קהונה״ אבל בלי אננס,‬
‫אבל אני רוצה תוספת אבוקדו.‬
‫ואני רוצה טבעות בצל.‬
‫- נסי את זה. - תודה.‬
‫אני הולך להשתין.‬
‫מה שלומך?‬
‫עייפה.‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫לחזור לתיכון. לא יודעת.‬
‫ולמען האמת, אני לא יודעת,‬
‫בטח לקחת את עניין המכללה הזה ברצינות.‬
‫את רוצה ללמוד במכללה? מה את רוצה ללמוד?‬
‫פסיכולוגיה, אני חושבת. אנשים.‬
‫למה הם עושים דברים.‬
‫ממש עזרת. אז תודה לך.‬
‫- היי. - היי.‬
‫נראה שאת שקועה בהרהורים.‬
‫אני עדיין קצת מעורערת.‬
‫כן, אפשר להבין זאת.‬
‫בדיוק דיברתי עם הילדים.‬
‫זה הזמן הארוך ביותר שלא הייתי איתם.‬
‫אני לא יודעת איך אספר להם שאימא הולכת לבית הסוהר, אתה יודע?‬
‫זה בסדר. הכול יהיה בסדר.‬
‫כן, יהיה בסדר.‬
‫אתה... אתה אוהב אותה?‬
‫כן.‬
‫עמדתי להגיד, ״כן, פעם״,‬
‫אבל אני חושב שברגע שאוהבים מישהו, אוהבים אותו.‬
‫לא משנה איך הדברים נגמרים.‬
‫אני מכירה את התחושה.‬
‫אני מומחית בדברים שלא מסתדרים.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫את מנצלת כל הזדמנות כדי להמעיט בערכך.‬
‫הרגל?‬
‫לא. עישון זה הרגל.‬
‫לכסוס ציפורניים.‬
‫הנה.‬
‫גנבתי אותם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אולי תוכלי לעזור לקרלי עם המכללה שלה‬
‫או שתוכלי להשיג עורך דין טוב, ולא תהיי חייבת ללכת לכלא.‬
‫אתה חתיכת חלאה.‬
‫לולא ידענו שאתם בני דודים, אנשים היו מתחילים לדבר.‬
‫סליחה. עדיין, את יודעת.‬
‫מצאת את זה בחוף?‬
‫זו הייתה מתנה.‬
‫האוכל יהיה מוכן בקרוב.‬
‫כן, כדאי שאצא לדרך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תקשיבו, יש משהו שעליי לספר לכם על עצמי.‬
‫פיט?‬
‫לא, לא... לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא, לא.‬
‫אתה לא יודע מה אגיד.‬
‫כן, לא, לא אכפת לי מה תגיד.‬
‫בחייך, עברו עליך כמה ימים קשים.‬
‫אתה צריך לקחת את זה בקלות, כן.‬
‫יש לנו אוכל שם. בוא.‬
‫אתה ילד טוב.‬
. בוא.‬