‫שעה לאחר רעידת האדמה‬
‫אנחנו רואים את מה שהיה, עד לפני שעה...‬
‫בדיוק. כך אתחיל.‬
‫אנחנו רואים את מה...‬
‫טוב, את משחקת תפקיד. אני לא מאמין לך.‬
‫בגלל זה רצית שאישאר?‬
‫יצפו בדיווח הזה בכל העולם, צ'וי.‬
‫אתה קולט מה אנחנו עומדים להשיג?‬
‫לא, אני הולך. אשאיר לך את המצלמה ואת הוואן.‬
‫זה לא חשוב עכשיו. עליי ללכת.‬
‫חכה. תירגע.‬
‫נצלם עוד טייק אחד ואז תוכל ללכת, כפי שסיכמנו.‬
‫אני אמצא בעצמי דרך לשדר את זה אח"כ.‬
‫יקנו את זה מאיתנו. זו תהיה הצלחה כבירה. תסמוך עליי.‬
‫תקשיבי לעצמך, לעזאזל.‬
‫הרעב שלך לתהילה חזק יותר מהרצון שלך לעזור.‬
‫- חזק יותר מעשיית הדבר הנכון. - זה הדבר הנכון.‬
‫לא. תשמרי לעצמך את התיעוד שיצפו בו בכל העולם.‬
‫הצרכים שלנו לא חופפים. אני הולך.‬
‫כל כך לא מקצועי מצידך, צ'וי.‬
‫מצטער, אבל המשפחה שלי אוהבת אותי באמת.‬
‫אשאיר את הווסט בוואן.‬
‫שנה קודם לכן‬
‫לא אתחתן עם אלחנדרו, אבא.‬
‫בנות, תוכלו לתת לנו רגע, בבקשה?‬
‫אז עם מי?‬
‫עם אף אחד.‬
‫אני רוצה דברים אחרים.‬
‫אפילו לא בא לי לגור בגוודלחרה.‬
‫אני עוברת למקסיקו סיטי.‬
‫את יודעת כמה החתונה עלתה? הצטרכתי למכור...‬
‫אני יודעת שאני השקעה גרועה.‬
‫לא, אל תוציאי דברים מהקשרם.‬
‫לא הכרחנו אותך להינשא לאלחנדרו.‬
‫- עוד אפשר לתקן את המצב. - אל תתקן כלום.‬
‫אני לא רוצה שתעשה כלום עבורי. כלום.‬
‫כבר עשית את ההצגה שלך, קמילה.‬
‫תני להם לסדר את השיער שלך ואני אדבר עם אלחנדרו ועם משפחתו.‬
‫אסביר להם שיש עיכוב, נראה מה אוכל להמציא.‬
‫כל דקה קובעת‬
‫מחלקת נשים ויולדות‬
‫צ'אווה, זה מסוכן. לא נוכל לעשות את זה לבד.‬
‫צ'אווה, עלינו לחכות לעזרה.‬
‫היא צריכה לעשות את זה.‬
‫תניח לה.‬
‫"תניח לה"?‬
‫תעזרו לה.‬
‫אנחנו התקווה היחידה של כל מי שנלכד בהריסות.‬
‫אני חושב שעדיף לחכות לרשויות.‬
‫לרשויות?‬
‫אנחנו לא יודעים מה קורה איתן. זה עשוי לקחת שעות!‬
‫הדבר היחיד שאנחנו יודעים הוא שמתחת להריסות‬
‫נמצאים המטופלים, העמיתים, החברים והמשפחה שלנו.‬
‫פשוט נעמוד פה בחיבוק ידיים?‬
‫אנחנו מגיעים לבית החולים הזה בכל יום כדי לעזור לאנשים,‬
‫והיום אנחנו נציל את אחינו ואת אחיותינו!‬
‫אסור לבזבז זמן! קדימה!‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫אנחנו צריכות עזרה, בבקשה.‬
‫הקולגות שלי לכודות. הבניין קורס, בבקשה.‬
‫כן, קדימה.‬
‫רחובות המרכז ההיסטורי קמילה‬
‫הן נעולות.‬
‫אנחנו באות!‬
‫- קדימה. - הנה, הן שם.‬
‫- למה הן שם? - הן נעולות.‬
‫- לא ייאמן. - תעזרו לנו, בבקשה!‬
‫- אנחנו נמות פה! - אנחנו באות!‬
‫מנוולים.‬
‫אנחנו באות. תחזיקו מעמד.‬
‫- בבקשה. - אנחנו פצועות, בבקשה.‬
‫למה אתם מוציאים את הבדים?‬
‫חייבים לעזור לנשים הלכודות.‬
‫- תתעסקי בעניינייך. - אל תלכו. זו האחריות שלכם.‬
‫אל תנטשו אותן, בבקשה!‬
‫אל תלכו!‬
‫הצילו!‬
‫- אנחנו כאן. - כמה אתן?‬
‫- בערך 12. - יש נשים נוספות למעלה.‬
‫הן אימהות.‬
‫תעזרו לנו.‬
‫- תעזרו. - את בסדר?‬
‫- תעזרו לנו, בבקשה. - אנחנו צריכות עזרה.‬
‫היי! חייבים להוציא אותן.‬
‫אתה, בוא לפה. תעזור לי.‬
‫בואו נוציא אותן. עלינו להוציא אותן. קדימה.‬
‫הן לכודות. תעזרו, בבקשה!‬
‫- זהירות! הגג קורס. - זהירות!‬
‫- זה מסוכן. - זהירות.‬
‫החלפתי משמרת עם חברה.‬
‫איך יכולת לדעת? זו לא אשמתך.‬
‫לא, אבל עליי להודיע לחוסה.‬
‫חוסה? מי זה חוסה?‬
‫חבר שלי. הבחור מהקפטריה.‬
‫צ'אווה.‬
‫אנחנו צריכים להוריד את ההריסות מלמעלה וליצור שרשרת אנושית.‬
‫תוכלי לדאוג שזה יקרה, בבקשה?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לחפש את חוסה.‬
‫אני חייבת לספר לו על הילדיטה. היא לכודה בפנים.‬
‫ראית אותו?‬
‫בואי.‬
‫שבי.‬
‫חוסה...‬
‫ראיתי את זה. ראיתי הכול.‬
‫הוא מת.‬
‫אסור לנו לאבד מיקוד.‬
‫עלינו להמשיך הלאה ולחשוב על האנשים החיים שלכודים שם בפנים.‬
‫צ'אווה.‬
‫אסור לנו לעצור.‬
‫כן, דוקטור.‬
‫תישארו רגועות. אנחנו נוציא אתכן.‬
‫הן נעולות בפנים.‬
‫מה זאת אומרת, "נעולות"?‬
‫הן נעולות עם... איך קוראים לזה? מנעול.‬
‫אל תדאגו, אנחנו נוציא אתכן.‬
‫- אנחנו צריכים כלים. - אנחנו צריכים מגבה.‬
‫- אבל אין לנו רכב. - תמצא אחד.‬
‫בסדר.‬
‫הוא טוב בגנבת רכב. הוא ימצא מגבה.‬
‫הם מייד יחזרו עם כלי לפתיחת השער.‬
‫אנחנו נוציא מפה את כולכן. תישארו רגועות.‬
‫בבקשה תמהרו. הכול עומד לקרוס עלינו.‬
‫בני אדם חמדנים.‬
‫הרבה מהקולגות שלנו מתו.‬
‫תמיד מתייחסים אלינו כאל עבדים. נועלים אותנו פה.‬
‫אתן רוצות לתת הצהרה?‬
‫אני חושבת שחשוב שאנשים ידעו.‬
‫כן. אוכל לומר את שמי?‬
‫תלבשי את השמלה ותפסיקי עם התקף הזעם.‬
‫למה עכשיו, קמילה? מה נגיד לאורחים?‬
‫לא נגיד להם כלום.‬
‫היא תלבש את השמלה ותתחתן.‬
‫את משליכה את חייך לפח.‬
‫יחד עם הכסף של אלחנדרו.‬
‫להשליך את חיי לפח יהיה לסיים כמוך.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אני רוצה להיאבק למען הדברים שאני רוצה.‬
‫אני לא רוצה להתפשר ולהיות רחם מהלך‬
‫ולחיות על חשבון בעלי.‬
‫אל תדברי כך אל אחותך.‬
‫הראש שלה לא תקוע בעננים, והיא לא מכתימה את השם של המשפחה.‬
‫לא משנה כמה תטיף לי, לא אשנה את דעתי.‬
‫לא אתחתן. יש לי תוכניות אחרות.‬
‫אילו תוכניות?‬
‫אני אופיע בטלוויזיה.‬
‫- את רוצה להיות שחקנית? - לא.‬
‫אני רוצה להיות עיתונאית.‬
‫שמי לטיסיה ואסקס אורניה.‬
‫אני עובדת בסדנה הזו במשך 15 שנים,‬
‫והבניין קרס עלינו.‬
‫למרבה המזל, לא נמחצנו,‬
‫אבל הרבה מהקולגות שלי כן.‬
‫הן היו למעלה, בקומות האחרות.‬
‫תדברי על הבוסים.‬
‫הבוסים.‬
‫- טוב... - הם שני אחים.‬
‫הם הגיעו ישר אחרי רעידת האדמה.‬
‫הם שלחו את אנשיהם לקחת את המכונות אבל הם לא טרחו לשחרר אותנו.‬
‫ראית אותם, גברת, הם אלה שהיו למטה.‬
‫הם תמיד נועלים אותנו כדי שלא נצא מוקדם.‬
‫נועלים אותנו כמו חיות בכלובים.‬
‫- הוא פה. - כל הכבוד, קומוסאמה.‬
‫ידעתי שתצליח.‬
‫בואו נראה.‬
‫- לא ראית את הרכב, גבר. - תמהר.‬
‫קדימה.‬
‫בדיוק.‬
‫בדיוק. כל הכבוד.‬
‫עוד.‬
‫אזור ליד טלטלולקו גבריאלה‬
‫את בסדר?‬
‫- מה קרה? - התעלפת, גברתי.‬
‫- את בסדר? - כן.‬
‫אני חייבת ללכת. הילדים שלי.‬
‫- זהירות. את בסדר? - כן.‬
‫זהירות.‬
‫- חכי, את בסדר? - כן, אני בסדר.‬
‫- בסדר? - אני בסדר.‬
‫תעבוד. בבקשה.‬
‫בבקשה, אלוהים, שילדיי יהיו בריאים ושלמים.‬
‫בבקשה, אלוהים, אני מתחננת בפניך. בבקשה תגן עליהם.‬
‫איפה הילדים שלי?‬
‫בניין נואבו לאון, טלטלולקו בטו‬
‫אבא?‬
‫לוסיה?‬
‫שמישהו יענה לי!‬
‫שלום? אתה שומע אותי?‬
‫מי שם?‬
‫אני, חאבי.‬
‫היי, חאבי. אני בטו.‬
‫היי.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫שמונה.‬
‫בסדר, אני בא אליך.‬
‫אתה לבד?‬
‫אני עם אימא שלי בשירותים, אבל...‬
‫היא לא זזה.‬
‫ואבא שלך?‬
‫הוא בטקסס.‬
‫הוא גר שם.‬
‫אל תדאג. אני פה.‬
‫אתה רואה אותי?‬
‫כן.‬
‫תדבר איתי. אתה אוהב כדורגל?‬
‫כן.‬
‫אני אוהד של צ'יוואס. ואתה?‬
‫גם אני אוהד שלהם,‬
‫אבל אבא שלי אוהד את הפומאס כי הוגו סנצ'ס שיחק שם.‬
‫וההורים שלך?‬
‫איפה הם?‬
‫אני לא יודע איפה אבי.‬
‫אימא שלי הלכה לעבודה.‬
‫אבא שלך לא הלך לעבודה?‬
‫לא, אין לו עבודה. פיטרו אותו.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אימא אומרת שפיטרו אותו כי הוא לא סתם את הפה שלו.‬
‫אל תדאג. הכול יהיה בסדר.‬
‫- אתה מגיע אליי? - כן.‬
‫כן. הנה.‬
‫זה בסדר.‬
‫- הכול יהיה בסדר. - זהירות על הראש.‬
‫- שלא תיפגעי. - טוב.‬
‫- כמה נותרו? - יש קולגות נוספות שלכודות למעלה.‬
‫אנחנו נוציא אותן.‬
‫קדימה, גבר. תיכנס.‬
‫גבר, זה עומד לקרוס. איך קוראים לו? הבניין.‬
‫נראה מה נמצא. תחפש שם. קדימה.‬
‫ורוסה?‬
‫איפה רוסה?‬
‫בלנקה? איפה בלנקה?‬
‫- אריקה? - מי חסרה?‬
‫- אליסיה חסרה. - מי זאת אליסיה?‬
‫האישה במדרגות.‬
‫- אני יודעת מי זו. אביא אותה. - תיזהרי.‬
‫זה פה. זה פה!‬
‫טוב. בוא, תעזור לי. תעזור לי. נרים את זה, בסדר?‬
‫אעזור לכם.‬
‫- נמשוך. - קדימה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫- אתה בסדר? - כן.‬
‫- בטוח? - תעזרו לנו. שניכם, בואו לפה.‬
‫קדימה.‬
‫- נרים את זה. מוכנים? - טוב, מרימים.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫תגנו על עצמכם.‬
‫- טוב, יש פה מספיק מקום עבורי. - מה? לא.‬
‫לא, דוקטור, זה לא רעיון טוב.‬
‫טוב, אבל לפחות תעגן את עצמך.‬
‫דוקטור.‬
‫הצילו!‬
‫טוניה? איפה את?‬
‫איפה אתן?‬
‫פה.‬
‫אצל מי התינוקות?‬
‫אחד אצלי.‬
‫הוא בחיים. הוא בסדר.‬
‫אני באה.‬
‫איפה אתם?‬
‫הנה.‬
‫טוניה?‬
‫- הילדה? - כן.‬
‫טוניה?‬
‫- אני פה. - מי זאת? טוניה?‬
‫- בוס. - רוסריו?‬
‫- כן, רוסריו. - טוניה פה.‬
‫- טוניה. - טוניה.‬
‫- איפה את? - טוניה?‬
‫אני פה.‬
‫טוניה?‬
‫אנחנו ליד האינקובטורים.‬
‫טוב, תעבירי לי תינוק כדי שתוכלי לבדוק אם האור עדיין פועל.‬
‫מה קרה? רוסריו, מה כואב לך?‬
‫בואי נראה.‬
‫אילו תינוקות אלה?‬
‫ריקרדו אצלי.‬
‫אני בטוחה שמי שאצלך היא קלרה סנצ'ס.‬
‫נראה לי שזו קלרה.‬
‫מישהו שם?‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫אני נכנס.‬
‫היי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה אבא של ריקרדו.‬
‫תירגע.‬
‫אנחנו צריכים מנשם ידני או שהתינוק הזה ימות.‬
‫- תני לראות. - הנה.‬
‫- תראי. בזהירות. - תודה.‬
‫יש הריסות בכל מקום.‬
‫- את בסדר? הכול בסדר? - צאו, מהר.‬
‫אליסיה.‬
‫- מה קורה? - היא חירשת.‬
‫זה חסום. נצטרך ללכת מסביב.‬
‫- בסדר. - בוא נראה. בסדר.‬
‫מצאתי. היא משוחררת.‬
‫- קח. - זהירות.‬
‫אני מצליח לראות. מכאן.‬
‫יופי.‬
‫- דוקטור. - כן?‬
‫אתה גר לבד?‬
‫- כן. - כן.‬
‫גם אני.‬
‫הצלחנו.‬
‫- בוא נראה. - קח.‬
‫אתה ממש מזכיר לי את אבא שלי.‬
‫לא בטוח למה, אותו קור רוח.‬
‫ההורים שלך גרים במחוז הפדרלי?‬
‫- כן. - למה שלא תלך אליהם?‬
‫שמעתי ששום דבר לא קרס באזור שלהם, אז...‬
‫אני משער שהם בסדר.‬
‫חוץ מזה, אני לא בטוח שהם ירצו לראות אותי.‬
‫אם מישהו שומע אותי, תשמיעו קול!‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫אני חושבת שזה ד"ר אנחל.‬
‫- פה, דוקטור! - אנחנו פה!‬
‫אנחנו פה, דוקטור!‬
‫- הצילו! - יש קולות.‬
‫- תעזור לנו! - תוציא אותנו מפה!‬
‫אנחנו באים!‬
‫- הלו! - דוקטור!‬
‫- שימי את זה על התינוק. - ד"ר אנחל!‬
‫- דוקטור! - הידיים שלך.‬
‫יש ריח של גז.‬
‫דליפת גז!‬
‫הילדה, תשנו מקום אם אפשר! דליפת גז!‬
‫הילדה, פגעת בצינור גז.‬
‫אני לא מריחה כלום.‬
‫מי יודע מתי הדליפה התחילה.‬
‫- אלך לחפש מקום אחר. - תני לי אותם.‬
‫- נהיה חסרות תועלת אם נאבד הכרה. - לא בטוח שהדליפה פה.‬
‫אז למה הקול שלך רועד?‬
‫דליפת גז.‬
‫- מה הבעיה? - דליפת גז. תכבו את הסיגריות.‬
‫- מה יש, דוקטור? - אני מריח גז.‬
‫איפה? אני לא מריחה כלום.‬
‫- הנה הם באים. - הבוסים.‬
‫השארתם אותן נעולות.‬
‫לקחתם רק את הבדים שלכם.‬
‫ראינו שלקחתם את הבדים‬
‫אבל השארתם את העובדות נעולות.‬
‫מה יש לכם לומר על זה?‬
‫אתה תיכנס, אני אדבר איתה.‬
‫כן, היה לנו הרבה מזל‬
‫שהצלחנו להציל את רוב חומרי הגלם.‬
‫ולמה השארתם את העובדות שלכם נעולות במשך כל היום?‬
‫מצאנו אותן מבוהלות נורא.‬
‫- אבל באנו להציל אותן. - הם לקחו את הבדים.‬
‫השארתם אותן לכודות מאחורי השער הנעול במשך כל היום, כמו עבדים.‬
‫לא הזיז לכם מה עשוי לקרות להן, כמו רעידת אדמה, למשל.‬
‫פשוט הלכנו לחפש כלי שיפתח את הדלת.‬
‫איפה הכספת?‬
‫לטי, מי לקח את הכספת?‬
‫מניין לי, מר אליאס? אולי רעידת האדמה הזיזה אותה.‬
‫אף אחת לא הולכת הביתה עד שנמצא את הכספת.‬
‫תחפש עליי.‬
‫- היא לא לבד. - זה פרטי.‬
‫זה רחוב ציבורי.‬
‫- כמה תרצי עבור הקלטת? - היא יקרה מפז.‬
‫תני לי מספר ועופי מפה.‬
‫אתה תיתן לי את מספר הנשים שעדיין לכודות שם.‬
‫תן לי את מספר הנשים שמתו בגללכם.‬
‫- תעזבו אותה! - מספיק. עדיף לנו ללכת.‬
‫- עוד נתראה. - פחדנים.‬
‫הן היו נעולות בפנים.‬
‫עלינו לקחת אותה לביה"ח.‬
‫אנחנו רואים את פני ההזנחה וההתעללות.‬
‫אנחנו חווים היום, ב-19 בספטמבר 1985, את הטרגדיות הנוראיות ביותר.‬
‫חייבים לקחת אותה.‬
‫גברתי, גם חברתי הורטנסיה זקוקה לטיפול.‬
‫אקח אותה לבית החולים הכללי.‬
‫נישאר פה כדי להציל את האחרות.‬
‫אני אישאר איתן.‬
‫- כן, תדאג להן. - תודה.‬
‫מה את עושה, רוסריו?‬
‫מחפשת את הדליפה. אני לא מריחה אותה,‬
‫אבל הראש שלי כואב.‬
‫אנחנו ניחנק.‬
‫- ככה מתחילה הרעלת מתאן. - אף אחת לא תיחנק.‬
‫עלינו לנסות להישאר רגועות, טוניה.‬
‫רוסריו, תמצאי מקום בטוח לעבור אליו.‬
‫נחתכתי.‬
‫- את בסדר? - כן, אני בסדר.‬
‫- אוכל לעזור? - אני בסדר.‬
‫קחי, אני מעבירה לך את הראשון.‬
‫את השני.‬
‫בסדר.‬
‫טוניה.‬
‫טוניה, מה את עושה? בואי לפה.‬
‫לא, אין מספיק מקום לשלושתנו.‬
‫יש לך מקום. אני אזוז לפה.‬
‫התינוקות צריכים מרחב.‬
‫תישארו שם.‬
‫בכל מקרה, כשהכול יתפוצץ, כבר לא ישנה איפה נהיה.‬
‫- אני שומעת אתכן מפה. - טוניה, בבקשה, תפסיקי לדבר שטויות.‬
‫דוקטור.‬
‫אני מחפשת את הנכדה שלי.‬
‫היא הגיעה לטיפול.‬
‫יש לה שיער ארוך והיא צעירה ויפה מאוד.‬
‫ראית אותה?‬
‫מצטערת, גברתי, לא ראיתי אותה.‬
‫איפה מחלקת גינקולוגיה?‬
‫עכשיו הכול נקי.‬
‫היא אישה צעירה מאוד.‬
‫תחזיקי את זה במקום. כן, אף אחד לא בא.‬
‫אפילו לא שוטר, לא אמבולנס, כלום?‬
‫לא. טוב, הגיעה ניידת סיור אבל הם עשו כלום ושום דבר.‬
‫הם לא ידעו מה לעשות.‬
‫אבל למה, אם זו העבודה שלהם?‬
‫אני לא יודע.‬
‫צ'אווה, מה קרה?‬
‫כלום. פשוט ד"ר אנחל שוב נכנס כדי לחפור מנהרה.‬
‫תבדוק אם תוכל לעלות לשם ולעזור לו.‬
‫כן. תודה.‬
‫איזו מנהרה?‬
‫הנכדה שלי התקשרה אליי מוקדם בבוקר.‬
‫ישנתי.‬
‫- לא, אני לא משוגעת. - לא, את לא.‬
‫והיא אמרה, "סבתא, יש לי צירים.‬
‫"אני נוסעת לבית החולים."‬
‫גברתי, מי זאת הנכדה שלך?‬
‫קטיה מרטינס, דוקטור.‬
‫בדקתי אותה מוקדם בבוקר,‬
‫אבל זו הייתה בהלת שווא. שלחנו אותה הביתה.‬
‫איזו הקלה, דוקטור.‬
‫וההיריון שלה תקין, נכון?‬
‫היא בחיים, היא בסדר, והיא לא פה,‬
‫אז עדיף שתחזרי הביתה. היא בטח שם.‬
‫- תודה, דוקטור. תודה. - כן.‬
‫בואי. בואי איתי.‬
‫- ד"ר אנחל סמבראנו? - כן.‬
‫שמי קמילה טולדו, אני עיתונאית.‬
‫אני מתעדת את הטרגדיה הזו עד ששידורי הטלוויזיה יחזרו.‬
‫אני מבינה שאתה מי שמוביל את מאמצי החילוץ פה.‬
‫אוכל לראיין אותך?‬
‫לא, עכשיו זה לא זמן טוב. אנחנו מסירים הרבה הריסות. אולי אחר כך.‬
‫כן, מצטערת.‬
‫אוכל לעזור איכשהו?‬
‫- גברתי. - דוקטור.‬
‫- איפה נכדתך גרה? - בטלטלולקו.‬
‫בבניין נואבו לאון.‬
‫- תוכלי... - כן, אוכל לקחת אותה. יש לי ואן.‬
‫- מושלם. תודה. - תודה, דוקטור.‬
‫- דוקטור. - כן?‬
‫- אני רוצה לדבר איתך על משהו. - מה יש?‬
‫פפין רוצה שאסע איתו לקנטקי.‬
‫את לא אמורה להישאר?‬
‫כן, אני רוצה להישאר‬
‫אבל בארה"ב יש לחוספה יותר אפשרויות.‬
‫פפין יעבוד. לא אוכל להשאיר אותם לבד.‬
‫- צ'אווה, את עוזבת עכשיו? - לא, לא עכשיו.‬
‫- בעוד שבועיים, או כשזה ייגמר... - שבועיים?‬
‫זה לא ייגמר בחודשים הקרובים, וצריך אותך פה.‬
‫- לא יודעת מה לעשות. - נדבר אחר כך.‬
‫עליי להיכנס.‬
‫כן, דוקטור. אתה צודק.‬
‫אתן שומעות אותי?‬
‫- אתן שם? - כן, דוקטור!‬
‫דליפת הגז לא פה.‬
‫רואה? אמרתי לך.‬
‫כן, הילדה, אבל שאף אחת לא תפגע יותר בצינורות, טוב?‬
‫נראה לך שנגיע לגמר המונדיאל?‬
‫בטח. עם הוגו סנצ'ס, הרמוסיו ו"הסבא",‬
‫אני בטוח שכן.‬
‫נגיע לחצי הגמר לפחות.‬
‫אבא שלי הבטיח לי שנצפה בגמר...‬
‫כן, ואיזה מגניב שאבא שלך בא.‬
‫היי, כבר קניתם כרטיסים?‬
‫חאבי? חאבי.‬
‫חאבי, בדיוק בגלל זה הוא יבוא אליך.‬
‫אם לא, איך נראה את מראדונה?‬
‫אני מעדיף לראות את ברזיל.‬
‫קארקה הוא האהוב עליי.‬
‫מה לגבי אבא שלך?‬
‫הוא לא ייקח אותך לראות את המשחק?‬
‫כן, הוא אמר שנלך לאצטדיון האצטקה לצפות במשחק של מקסיקו.‬
‫אפילו לוסיה רוצה לבוא, והיא לא אוהבת כדורגל.‬
‫מי זאת לוסיה?‬
‫אחותי.‬
‫ואימא שלך לא אוהבת כדורגל?‬
‫לא ממש. היא מעדיפה כדורסל.‬
‫היא הייתה שחקנית בעבר.‬
‫עוד קריסה.‬
‫אני חושב שההורים שלנו היו מסתדרים יופי.‬
‫כשנצא מכאן, נכיר ביניהם.‬
‫הם יכולים להיות חברים, כמונו.‬
‫כן, נפגיש ביניהם.‬
‫הם יוכלו לקחת אותנו למשחק של צ'יוואס נגד פומאס.‬
‫עדיף שייקחו אותנו לגמר המונדיאל, לראות את מקסיקו מנצחת באצטדיון האצטקה.‬
‫תקשיבו לי היטב.‬
‫יש למטה יותר מ-100 תינוקות בני יומם.‬
‫תנסו ליצור איתם מגע.‬
‫אנחנו נוציא אתכן.‬
‫11 חודשים קודם לכן‬
‫אני אוהב להעניק לאנשים מקום יפה ונקי‬
‫לבוא אליו עם משפחותיהם וליהנות בסופי השבוע,‬
‫כשרוב האנשים מגיעים לפארק.‬
‫יש לך המלצות לצופים?‬
‫כן, בואו נזרוק את הזבל לפח,‬
‫כדי שנוכל ליהנות ממקום יפה ונקי כמו זה.‬
‫- תודה. מה שמך? - ארנסטו גונסלס.‬
‫טוב.‬
‫מדווח לכולכם, חסוס סנצ'ס.‬
‫- זהו. תודה רבה. - תודה.‬
‫אתה עיתונאי?‬
‫- כן, מה את צריכה? - באיזו רשת אתה עובד?‬
‫כל רשת שמאפשרת לי.‬
‫תלמד אותי איך להשתמש בה?‬
‫למה את רוצה להשתמש במצלמה?‬
‫בחייך, אני יכולה לשלם.‬
‫את מחליסקו?‬
‫כן. גם אתה?‬
‫כן. מאיזה אזור?‬
‫ספופאן.‬
‫- מאיפה אתה? - טונאלה.‬
‫אז תלמד אותי?‬
‫בואי נראה. מה תעשי אם תפילי את המצלמה?‬
‫ארים אותה.‬
‫מה אם היא תישבר?‬
‫- אקנה לך מצלמה טובה יותר. - אני מקווה, את הרי מספופאן.‬
‫קדימה. מה שמך?‬
‫קמילה טולדו. ושמך?‬
‫חסוס סנצ'ס. חבריי קוראים לי צ'וי.‬
‫אז תעזרי לי.‬
‫מה לעשות?‬
‫תכניסי את הבטרייה.‬
‫טוב. תעשי את זה.‬
‫את לומדת מהר, חברה.‬
‫- זו ילדה. מישהו מכיר אותה? - כן, זו בתי הקטנה. מותק.‬
‫השעה 09:00 ואנחנו ניצבים מול בניין נוסף שקרס.‬
‫אני לא יכולה לדמיין כמה אנשים לכודים תחת ההריסות.‬
‫אני לא רואה אמבולנסים או ניידות משטרה,‬
‫לא מכבי אש, כלום.‬
‫אבל יש לנו זה את זה.‬
‫מקסיקנים יודעים איך לעזור זה לזה.‬
‫סבלנות! אנחנו קרובים מאוד!‬
‫אני לא יודעת איך, אבל...‬
‫אנחנו נעבור את זה.‬
‫יחד, נתגבר על הטרגדיה הזו.‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬