EN TIMME EFTER JORDBÄVNINGEN
Vi ser vad som för en timme sedan var...
Exakt. Det är så jag ska börja.
Vi ser vad som...
Du skådespelar. Helt otroligt.
Skulle jag stanna för det?
Det här reportaget kommer att ses av hela världen.
Inser du vad vi är på väg att uppnå?
Nej, jag drar. Jag lämnar kameran och skåpbilen.
Spelar ingen roll längre. Jag går.
Vänta. Lugna dig.
Vi gör en till och sen kan du gå, som vi sa.
Jag hittar en nyhetsbyrå senare.
De kommer att köpa den av oss. Det kommer att bli en succé.
Lyssna på dig själv, fan.
Din törst efter berömmelse går före att hjälpa andra.
-Före det rätta att göra. -Det här är det rätta.
Nej. Behåll din film som kommer att spridas överallt.
Det du behöver stämmer inte överens med mina behov. Jag går.
Så oprofessionellt, Chuy.
Förlåt, men min familj älskar mig.
Jag lämnar västen i bilen.
ETT ÅR TIDIGARE
Jag vill inte gifta mig.
Flickor, kan ni lämna oss ifred för ett ögonblick?
Med vem vill du?
Ingen.
Jag vill ha nåt annorlunda.
Jag vill inte ens bo här.
Jag ska till Mexico City.
Vet du vad bröllopet kostade mig? Jag sålde...
Jag är en usel investering.
Nej, ta inte saker ur sitt sammanhang.
Ingen tvingar dig att gifta dig.
-Vi kan fixa det. -Jag vill inte att du gör det.
Jag vill inte att du gör nåt för mig.
Du har haft din lilla teater.
Låt dem fixa håret så pratar jag med Alejandro och hans familj.
Jag ska förklara förseningen.
EVERY MINUTE COUNTS
OBSTETRIKAVDELNINGEN
Chave, det är farligt. Vi klarar det inte själva.
Chave, vi måste vänta på hjälp.
Hon måste göra det.
Vi låter henne vara.
Låt henne vara.
Låt henne vara?
Hjälp henne.
Vi är det enda hoppet för alla därnere.
Det är nog bäst att vänta på myndigheterna.
På myndigheterna?
Vi vet ingenting om dem. Det kan ta timmar!
Det enda vi vet är att under det här skräpet
finns våra patienter, kolleger, våra vänner, vår familj.
Ska vi bara stå där och göra ingenting?
Vi kommer till sjukhuset varje dag för att hjälpa folk.
Och idag ska vi rädda våra bröder och systrar!
Det finns ingen tid att förlora! Kom igen!
Kan nån höra mig?
Vi behöver hjälp, snälla.
Mina kolleger sitter fast. Byggnaden håller på att rasa.
Ja, kom.
HISTORISKA CENTRUMETS GATOR CAMILA
De är inlåsta.
Vi kommer.
-Kom. -Där är de.
-Varför är de där? -De är inlåsta.
-Otroligt. -Hjälp oss, snälla!
-Vi kommer att dö härinne! -Vi kommer!
Era jävlar.
Vi kommer och hämtar er. Håll ut.
-Snälla. -Vi är skadade, snälla ni.
Varför tar ni ut tygerna?
Vi måste hjälpa kvinnorna som är fångade.
-Lägg dig inte i. -Gå inte. Det här är ert ansvar.
Lämna dem inte ensamma!
Åk inte!
Hjälp!
-Här. -Hur många är ni?
-Runt 12. -Det finns flera däruppe.
De är mammor.
Hjälp oss.
-Vi behöver hjälp. -Mår du bra?
-Hjälp oss, snälla. -Vi behöver hjälp.
Hallå! Vi måste få ut dem.
Du, kom hit. Hjälp mig.
Vi måste få ut dem. Vi måste få ut dem därifrån.
De är inlåsta. Hjälp oss!
-Se upp! Taket faller ner. -Akta!
-Akta. -Försiktigt.
Jag bytte skift med min vän.
Hur kunde du veta? Det inte är ditt fel.
Nej, men jag måste meddela José.
José? Vem är José?
Min vän. Han från kafeterian.
Chave.
Vi måste få ner skräp där uppifrån och vi måste langa.
Kan du ordna det, snälla?
Vart är du på väg?
Jag ska leta efter José.
Jag måste berätta om Hildita. Hon är fast därinne.
Har du sett honom?
Kom.
Sätt dig.
José...
Jag såg det. Jag såg allt.
Han är död.
Vi får inte tappa fokus.
Vi måste fortsätta och tänka på dem som lever därinne.
Chave.
Vi måste fortsätta.
Ja, doktorn.
Var lugna. Vi ska få ut er.
De är inlåsta.
Vad menar du med inlåsta?
De är låsta... Vad heter det? Med hänglås.
Oroa er inte, vi får ut er.
-Vi behöver verktyg. -Vi behöver en domkraft.
-Men vi har ingen bil. -Hitta en.
Okej.
Han är bra på att sno bilar. Han hittar.
De kommer strax med verktyg för att öppna porten.
Vi ska få ut er härifrån. Var lugna.
Skynda på. Allt kommer att rasa på oss.
Giriga människor.
Många av våra kolleger är döda.
De behandlar oss som slavar. De håller oss inlåsta här.
Vill du göra ett uttalande?
Det är viktigt att folk får veta.
Ja. Får jag säga mitt namn?
Ta på dig klänningen och sluta gnälla.
Varför nu, Camila? Vad ska vi säga till gästerna?
Vi ska inte säga nånting.
Hon ska ta på sig den och gifta sig.
Du kastar bort ditt liv.
Med pengarna Alejandro har.
Att kasta bort mitt liv är att bli som du.
Vad pratar du om?
Jag vill kämpa för det jag vill ha.
Jag vill inte nöja mig med att vara en mjölkko
och leva på min mans pengar.
Prata inte så med din syster.
Hon är inte helt i det blå. Och hon befläckar inte familjens namn.
Du kan predika hur mycket du vill, jag ändrar mig inte.
Jag har andra planer.
Vad är det för planer?
Jag ska göra tv.
-Vill du bli skådespelerska? -Nej.
Jag vill bli journalist.
Jag heter Leticia Vázquez Ureña.
Jag har jobbat i den här verkstaden i 15 år,
och allt har rasat ner på oss.
Lyckligtvis blev vi inte
krossade men andra blev det.
De är däruppe, på våningen ovanför.
Berätta om cheferna.
Cheferna.
-Ja... -Det är två bröder.
De kom strax efter jordbävningen.
De skickade folk för att hämta maskinerna, men de släppte inte ut oss.
Du såg dem, de därnere, fröken.
De låser alltid in oss så att vi inte går hem för tidigt.
Inlåsta som djur, i burar.
-Han är här. -Bra jobbat, Comosama.
Visste att du skulle fixa.
Får jag se.
-Du såg inte bilen. -Skynda.
Kom igen.
Sådärja.
Såja. Bra jobbat.
Mer.
OMRÅDE NÄRA TLATELOLCO GABRIELA
Mår du bra?
-Vad hände? -Du svimmade, frun.
-Mår du bra? -Ja.
Jag måste gå. Mina barn.
-Försiktigt. -Ja.
Försiktigt.
-Vänta, mår du bra? -Ja, jag mår bra.
-Är det bra? -Ja.
Funka. Snälla.
Snälla Gud, låt mina barn klara sig.
Snälla, Gud, jag ber dig. Snälla, skydda dem.
Var är mina barn?
BYGGNADEN NUEVO LEON. TLATELOLCO BETO
Pappa?
Lucía?
Kan nån svara?
Hallå! Hör du mig?
Vem är där?
Jag, Javi.
Hej Javi. Jag heter Beto.
Hej.
Hur gammal är du?
Åtta.
Okej, jag kommer dit där du är.
Är du ensam?
Jag är med min mamma i badrummet, men...
Hon rör sig inte.
Och din pappa?
Han är i Texas.
Han bor där.
Oroa dig inte. Jag är här.
Kan du se mig?
Ja.
Prata med mig. Tycker du om fotboll?
Ja.
Jag är Chivas-fan. Och du?
Jag gillar Chivas också.
Men min pappa hejar på Pumas för att Hugo Sánchez spelade där.
Och dina föräldrar?
Var är de?
Vet inte var pappa är.
Mamma gick till jobbet.
Jobbar inte din pappa?
Nej, han har inget jobb. Han fick sparken.
Varför fick han sparken?
Jag vet inte.
Mamma säger att det var för att han inte höll tyst.
Oroa dig inte. Allt kommer att ordna sig.
-Kan du nå mig? -Ja.
Ja. Här.
Det är okej.
-Allt ska bli bra. -Akta huvudet.
-Försiktigt. -Okej.
-Hur många kvar? -Det är fler fångade där uppe.
Vi ska få ut dem.
Sätt fart. In med dig.
Det här kommer att rasa. Vad heter den här? Byggnaden.
Få se vad vi hittar. Gå du ditåt.
Och Rosa?
Var är Rosa?
Blanca? Var är Blanca?
-Erika? -Vilka saknas?
-Alicia saknas. -Vem är Alicia?
Kvinnan på trappan.
-Jag vet vem. Jag hämtar henne. -Försiktig.
Det är här. Det är här!
Okej. Kom och hjälp mig. Hjälp mig. Vi ska få upp det här, okej?
Jag hjälper er.
-Vi drar. -Vi kör.
Ett, två, tre.
-Mår du bra? -Ja.
-Är du säker? -Hjälp oss. Ni två, kom hit.
Kom.
-Vi lyfter upp den. Redo? -Okej, då kör vi.
Ett, två, tre.
Skydda er.
-Jag får plats här. -Vad? Nej.
Nej, doktorn, det är ingen bra idé.
Okej, men bind fast dig åtminstone.
Doktorn.
Hjälp!
Toña? Var är du?
Var är du?
Här.
Vem har bebisarna?
Jag har en.
Han lever. Han mår bra.
Jag kommer.
Var är du?
Här.
Toña?
-Hilda? -Ja.
Toña?
-Jag är här. -Vem är det? Toña?
-Chefen. -Rosario?
-Ja, Rosario. -Toña är här.
-Toña. -Toña.
-Var är du? -Toña?
Jag är här.
Toña?
Vi är nära kuvöserna.
Ge mig en bebis så att du kan se om lamporna fungerar.
Vad är det? Rosario, vad gör ont?
Vi
Vilka bebisar är de?
Jag har Ricardo här.
Den du har är säkert Clara Sanchez.
Jag tror att det är Clara.
Är det nån där?
Kan nån höra mig?
Jag går in.
Hallå.
Ett, två, tre.
Herregud.
Det är Ricarditos pappa.
Lugna ner dig.
Vi behöver en respirator. Annars kommer barnet att dö.
-Få se. -Här.
-Titta. Försiktigt. -Tack.
Allt är i spillror.
-Mår ni bra? Är allt okej? -Ut med er.
Alicia.
-Vad händer? -Hon är döv.
Det är blockerat. Vi måste gå runt.
-Okej. -Få se. Ja.
Där är det. Den är lös.
-Här. -Varsamt där.
Vi kan se där, åt det där hållet.
Bra, bra.
-Doktorn. -Ja?
Bor du ensam?
-Ja. -Ja.
Jag med.
Såja.
-Få se. -Här.
Du påminner mig om min pappa.
Jag vet inte, samma styrka.
Bor dina föräldrar i Mexico City?
-Ja. -Varför åker du inte till dem?
Jag hörde att inget rasade i deras område. Så...
Jag antar att de mår bra.
Dessutom vet jag inte om de vill träffa mig.
Om nån kan höra mig, gör ett ljud!
Kan nån höra mig?
Tror att det är dr Ángel.
-Här, doktorn! -Vi är här!
Vi är här, doktorn!
-Hjälp! -Jag hör dem.
-Hjälp oss! -Få ut oss härifrån!
Vi ska hämta er!
-Hallå! -Doktorn!
-Lägg det där på barnet. -Dr Ángel!
-Doktorn! -Dina händer.
Det luktar gas.
Gasläcka!
Hilda, rör på dig, om du kan! Gasläcka!
Hilda, du slog på ett gasrör.
Jag känner ingen lukt.
Gud vet när läckan började.
-Jag ska leta efter ett annat ställe. -Ge dem till mig.
-Vi kommer att tappa medvetandet. -Vi vet inte om läckan är här.
Varför darrar din röst då?
Gasläcka.
-Vad är det? -Gasläcka. Släck era cigaretter.
-Vad är det? -Jag känner gaslukt.
Var? Jag känner ingenting.
-Här kommer de. -Cheferna.
Ni lämnade dem inlåsta.
Ni tog bara era tyger.
Vi såg att era tyger togs bort
men lämnade era arbetare inlåsta.
Vad har ni att säga om det?
Gå in, jag pratar med henne.
Ja, vi hade tur
att vi kunde återfå det mesta av materialet.
Och varför lämnar du dina anställda inlåsta hela dagen?
Vi hittade dem livrädda.
-Vi kom för att rädda dem. -De tog tygerna.
Du lämnade dem fångade som slavar, bakom en låst grind hela dagen.
Du brydde dig inte om vad som skulle kunna hända.
Vi åkte bara för att leta efter ett verktyg för dörren.
Kassaskåpet?
Lety, vem tog kassaskåpet?
Hur ska jag veta det? Det flyttades i jordbävningen.
Ingen går hem förrän kassaskåpet dyker upp.
Sök mig.
-Hon är inte ensam. -Det här är privat.
Det är en allmän gata.
-Hur mycket vill du ha? -Det är ovärderligt.
Ge mig en siffra och stick härifrån.
Säg hur många kvinnor som är kvar däruppe.
Säg hur många kvinnor som är döda på grund av dig.
-Låt henne vara! -Det räcker. Bäst att vi går.
-Vi ses en annan gång. -Fegisar.
De var inlåsta.
Hon måste till sjukhuset.
Vi ser ansiktet av vårdslöshet och missbruk.
Vi upplever den värsta av tragedier denna dag, 19 september 1985.
Ta med henne.
Min vän Hortensia behöver också vård.
Jag kör henne till sjukhuset.
Vi stannar här och räddar andra.
Jag stannar hos dem.
-Ta hand om dem. -Tack så mycket.
Vad gör du, Rosario?
Jag letar efter läckan. Känner ingen lukt.
Men mitt huvud bultar.
Vi kommer att kvävas.
-Det är så metanförgiftning börjar. -Ingen kommer att kvävas.
Vi måste vara lugna, Toña.
Rosario, hitta nånstans dit du kan flytta.
Jag skar mig.
-Är allt väl? -Ja, det är bra.
-Kan jag hjälpa? -Jag mår bra.
Här kommer den första.
Den andra.
Okej.
Toña.
Toña, vad gör du? Kom hit.
Nej, alla tre får inte plats därinne.
Du får plats. Jag flyttar hitåt.
Barnen behöver plats.
Stanna där.
När det här exploderar spelar det ingen roll var vi är.
-Jag kan höra er härifrån. -Toña, snälla, sluta prata strunt.
Doktorn.
Jag letar efter mitt barnbarn.
Hon kom för behandling.
Hon är en flicka med långt hår, ung och söt.
Har du sett henne?
Tyvärr, frun. Jag har inte sett henne.
Var är gynekologiavdelningen?
Allt är rent nu.
Hon är en väldigt ung kvinna.
Håll i det där så. Nej, ingen kom.
Men ingen polis, ingen ambulans, ingenting?
Nej. Jo, en polisbil kom, och de gjorde absolut ingenting.
De visste inte vad de skulle göra.
Men det är väl deras jobb?
Jag vet inte.
Chave, vad är det?
Bara att dr Ángel gick in för att gräva tunneln igen.
Se om du kan gå upp dit och hjälpa honom.
Ja. Tack.
Vilken tunnel?
Mitt barnbarn ringde mig tidigt imorse.
Jag låg och sov.
-Jag är inte galen. -Nej, det är du inte.
Och hon sa: "Mormor, jag har värkar."
"Jag åker till sjukhuset."
Frun, vem är ditt barnbarn?
Katia Martínez, doktorn.
Jag tog hand om henne tidigt i morse.
Men det var falskt larm. Hon gick hem.
Vilken lättnad, doktorn.
Var allt bra med graviditeten?
Hon lever, hon mår bra. Och hon är inte här.
Bäst att du åker hem. Hon är nog där.
-Tack, doktorn, tack. -Javisst.
Kom. Följ med mig.
-Dr Ángel Zambrano? -Ja.
Jag är Camila Toledo, journalist.
Jag dokumenterar denna tragedi tills tv-sändningarna är återställda.
Jag förstår att du leder räddningsinsatserna här?
Får jag en intervju?
Nej, det passar inte nu. Vi rensar bort en massa spillror. Kanske senare.
Ja, förlåt.
Kan jag hjälpa till?
-Frun. -Doktorn.
-Var bor ditt barnbarn? -I Tlatelolco.
I Nuevo León-byggnaden.
-Kan du... -Ja, jag kan köra henne. Jag har bil.
-Perfekt, tack. -Tack, doktorn.
-Doktorn. -Ja?
-Jag vill prata med dig om en sak. -Vad?
Pepín vill att jag följer med till Kentucky.
Skulle du inte stanna?
Jo, jag vill stanna,
men i USA blir det bättre för Josefa.
Pepín kommer att jobba. Jag måste med.
-Chave, ska du åka just nu? -Nej, inte just nu.
-Om två veckor, eller när det är... -Två veckor?
Det här är inte över på månader, och du behövs här.
-Vad ska jag göra? -Vi pratar senare.
Jag måste gå in.
Ja, doktorn. Du har rätt.
Hör ni mig?
-Är ni där? -Ja, doktorn!
Gasläckan är inte här.
Ser ni? Jag sa ju det.
Nej, Hilda. Men slå inte på några rör igen.
Tror du att vi når finalen i fotbolls-vm?
Självklart. Med Hugo Sánchez, Hermosillo och Farfar,
så gör vi det säkert.
Vi når åtminstone semifinalen.
Min pappa lovade mig att vi skulle titta på finalen.
Ja, och så grymt att din pappa kommer.
Har ni redan köpt biljetterna?
Javi? Javi.
Javi, det är därför han kommer.
Om inte, hur ska vi få se Maradona?
Jag vill hellre se Brasilien.
Careca är min favorit.
Din pappa, då?
Tar han inte med dig på en match?
Jo, han sa att vi skulle till Azteca-stadion och se Mexiko.
Till och med Lucía vill gå, och hon gillar inte fotboll.
Vem är Lucia?
Min syster.
Gillar inte din mamma fotboll?
Inte mycket. Hon gillar basket mer.
Hon brukade spela.
Ännu ett ras.
Våra föräldrar skulle nog komma bra överens.
När vi kommer härifrån måste vi presentera dem för varandra.
De kan bli vänner, som vi.
Ja, vi presenterar dem.
De kan ta oss till en Chivas-match när de spelar mot Pumas.
Bättre till VM-finalen, och se Mexiko vinna på Azteca-stadion.
Lyssna noga på mig.
Det finns mer än 100 nyfödda därnere.
Försök att få kontakt.
Vi kommer att få ut er.
11 MÅNADER TIDIGARE
Jag tycker om att kunna ge folk en vacker plats, en ren plats.
De kommer med sin familj och njuter på helgerna,
det är då de flesta kommer till parken.
Har du några rekommendationer till folk?
Ja, att alla slänger skräpet i soptunnorna,
så att vi kan njuta av ett fint rent ställe som detta.
-Tack. Vad heter du? -Ernesto González.
Bra.
Från er reporter, Jesús Sánchez.
-Klart. Tack så mycket. -Tack så mycket.
Är du journalist?
-Ja, vad vill du? -Vilket tv-bolag jobbar du för?
Det som ger mig jobb.
Lär du mig att använda den?
Varför vill du använda kamera?
Jag kan betala dig.
Är du från Jalisco?
Ja. Är du det med?
Ja. Vilken del?
Från Zapopan.
-Var kommer du ifrån? -Tonalá.
Så, kan du lära mig?
Okej. Vad gör du om du tappar kameran?
Ta upp den.
Om den går sönder?
-Jag köper en bättre. -Hoppas det, du är ju från Zapopan.
Okej då. Vad heter du?
Camila Toledo. Och du?
Jesús Sánchez. Mina vänner kallar mig "Chuy".
Hjälp mig då.
Vad gör jag?
Sätt i batteriet.
Okej. Gör det.
Du lär dig fort.
-Det är en flicka. Känner nån henne? -Ja, det är min lilla dotter. Älskling.
Vi står framför ännu en byggnad som har rasat.
Jag kan inte ens föreställa mig hur många som finns där under.
Jag ser varken ambulanser eller poliser.
Inga brandmän, ingenting.
Men vi har varandra.
Mexikaner vet hur man hjälper varandra.
Ha tålamod! Vi är nära!
Jag vet inte hur...
Men vi ska klara det.
Vi ska övervinna tragedin ihop.
Undertexter: Tatjana Majerle
Kreativ ledare Sanna Greneby hop.