TIL MINNE OM VÅR VENN OG REGISSØR MOISÉS ORTÍZ URQUIDI
Jeg er her. Én eller to timer. Det er ikke opp til meg.
1 ÅR TIDLIGERE
Gi ham noe lett til middag.
Rundstykke med skinke og ost, og send ham i seng.
Og Lucía?
Er hun ikke der?
Jo, men du er faren. Du er sjefen nå.
Gabriela.
Jeg må gå.
Ha det.
Er det noe som venter? Telefoner?
Nei, senator.
-Sikker? -Ja, helt sikker.
Den er til deg.
Vær så god. Åpne den.
Jeg elsker den.
Den er vakker.
Ikke like vakker som deg.
-Liker du den? -Ja, veldig.
Vi er vel alene?
Hva tror du?
BOKMÅL EVERY MINUTE COUNTS
3 TIMER ETTER JORDSKJELVET
Det var visst ikke noe skjelv her.
Det er som å leve i en annen verden.
En der det ikke finnes problemer.
Alle har problemer.
Men de har penger til å løse dem.
Sant. Landet drives av penger og makt.
Vet du hva klokka er?
Etter ti, tror jeg.
Og skjelvet var rundt sju?
07.19.
Det var det de sa på nyhetene mens det skjedde.
Hva er klokka?
SYKEHUSET ÁNGEL
Takk.
-Tidlig for hjelpen å komme. -Doktor.
Vi fikk ikke morsmelkerstatning. Bare dette.
Vi kommer fortsatt ikke inn.
Det er for smalt, og om vi graver, kollapser det.
Kanskje jeg får plass. Jeg har vært inne.
Nei. Ikke tenk på det engang. Det er for farlig.
-Greit. Hva gjør vi? -Bare venter.
Venter på spesialister med verktøy.
-Mamma! -Vennen. Hva gjør du her?
Hvordan har besta det?
Bra. Det skjedde nesten ingenting der.
Det er bra.
Det går bra her.
Takk for skyssen.
-Skal jeg vente på deg? -Nei. Slapp av.
Sjefen min hjelper meg sikkert. Du må til familien din.
Familien min har det bra. Slapp av.
Det tar ikke lenge.
Hallo. Jeg er fra senatorens kontor...
God morgen, senator.
Hva gjør du? Hvordan kunne du komme hit?
Et av byggene i Tlatelolco har kollapset.
Jeg tror det er mitt.
Men inngangen er stengt, og jeg får ikke tak i barna mine.
Så rart. Ingenting har skjedd her.
-Sikker på at det kollapset? -Hører du ikke etter, Miguel?
-Hva skal jeg gjøre? -Hjelpe meg.
Barna mine er der.
Ring en av kontaktene dine,
be dem sende redningsfolk, støtte...
Nei. Jeg kan ikke gjøre noe for deg.
Det er best du går straks,
for det som skjer, er ikke mitt problem.
Greit? Kom igjen.
Du sa at bygget mitt var ok.
Og nå er familien min mest sannsynlig fanget der.
Greit, men familien min kommer snart.
Finner de deg her, blir du godt kjent med meg.
-Vær så snill, hjelp meg. -Kom igjen. Gå.
Du er en drittsekk.
Vi ser hva pressen sier når de finner ut at du knuller sekretæren.
Kom igjen.
DEPARTEMENTSBYGGET IGNACIO
Kom inn.
Nacho.
Oppmerksomheten må vekk fra føderaldistriktet.
Markedsfør strendene, Acapulco, Puerto Vallarta, Manzanillo, Zihuatanejo.
Jeg er redd FIFA vil bruke skjelvet til å ta fra oss VM.
-De rævkjører oss. Hva foreslår du? -Jeg vet ikke.
Send Hæren,
hele arbeidsstyrken i det føderale distriktet
for å redde det som kan reddes.
For å gjenoppbygge det som er mest skadet, som sykehuset.
Det vil ta tid.
Så pynt på det.
Imens sørger du for at informasjon om katastrofen kommer sakte ut.
Vi må gi FIFA tillit.
Ingen utenlandsk presse inntil videre.
Ingen bilder kan lekke til utlandet.
Skal vi se.
Jordskjelvet er en tragedie,
men Mexicos eneste håp om å klare seg økonomisk
er neste års VM.
Det er akkurat det vi må si til presidenten.
Beklager, Rogelio. Jeg ventet ikke dette.
Ikke jeg heller.
Jeg vet du hørte alt, men det er det samme.
Det viktige nå
er barna mine, familien min.
Jeg kan ikke dømme deg.
Mannen min har ikke jobbet på et år.
Jeg betaler for alt,
og jeg jobber overtid så barna skal ha det bra.
Jeg gjør alt for dem.
Og, tja,
vi begynte å være mye sammen,
og det ene førte til det andre, og...
...jeg likte det.
Jeg likte å føle meg begjært.
Jeg likte å føle meg ung.
Være borte fra problemene mine.
Men, tja.
SENATOR
Når har jeg denne.
Det var gøy.
Vil du?
Nei, jeg går ikke inn dit.
Jeg har familie.
Jeg vil ikke dø.
-Slapp av. Det går bra. -Pepín.
Hva er det?
Hilda er fanget der nede.
Vi har kontakt med henne.
-Er hun alene? -Nei.
Hun er med Rosario, Toña og noen nyfødte.
-Går det bra med dem? -Inntil videre, ja.
Men...
Husker du at jeg ba Hilda om å bytte vakt?
Ja. Men hva har det å gjøre...
Chavela, sier du
at du ville vært der uten vaktbyttet?
Akkurat.
Vær så snill.
Du må gå inn i tunnelen, Pepín.
Du er vårt eneste håp.
Vi må gi dem væske så barna overlever
til hjelpen kommer.
-Greit. -Vent.
Bare ikke nevn José.
Hva skjedde med José?
-Greit. -Forsiktig, pappa.
Det går bra.
Vær forsiktig.
Ta flaskene.
Få oss ut! Hjelp!
TLATELOLCO-BYGGKOLLAPS ALBERTO
Hjelp! Få oss ut!
Vi er tre stykker her nede.
Alberto, vannet hennes gikk.
Hva gjør vi?
Katia.
Om det er lys der borte, må det finnes en annen vei.
Katia, er du våken?
Katia, lov at du holder deg våken.
Jeg lover å få deg ut. Greit, Katia?
-Bli hos henne. -Ja, jeg er her.
Jeg skal se etter en vei ut.
Se på meg. Slapp av. Det går bra med faren din.
Kjære.
Greit. Ta tak.
Faren din er bundet til den.
Kjenner du? Skjer det noe, drar vi sammen.
Hilda, hører du meg?
Orker ikke å holde lenger.
Hvil litt, Toña.
Jeg trodde jeg ville dø først.
At du ville begrave meg.
Men det er feil nå. Vi kommer alle til å dø uansett.
Ingen skal dø her, Rosario.
Slutt å prate tull.
Legen får oss ut.
Levende?
Hvor lenge har vi vært her?
Hører noen meg?
Det er Pepín!
Pepín?
-Pepín, ikke sant? -Pepín?
-Pepín! -Pepín!
-Vi er her! -Her!
Vi er her! Jeg hører dere!
-Hilda, min venn! -Vi hører deg!
Hører du meg?
Hører dere meg? Lag lyd!
Jeg kommer! Lag lyd!
Jeg kommer.
Pepín, har du sett José? Hvor er han?
Nei.
Jeg har ikke sett ham.
Da jeg kom, sendte de meg inn i tunnelen med serum til barna.
-Charo? -Du er flink, Pepín!
Jeg hører at du er nær!
Det er Toña!
Sånn ja, Toña!
Jeg visste du ville klare det.
Hold ut. Jeg er på vei.
Pepín!
Vi er her! Hører du oss?
Jeg ser deg, min venn.
Jeg fant en!
Hun lever!
5 ÅR TIDLIGERE
Vet du hvordan den funker?
Tjukken.
Kan du hjelpe meg?
Synes du jeg er tjukk?
Du er veldig fin.
Vil du ha en normal vekkerklokke eller musikk? 107,9.
Vær så god.
Vekk meg med jazzen din, så får du eggerøre til frokost.
Takk.
Hva er i veien?
Vi burde ikke ha kjøpt leiligheten.
Ikke si det. Hvorfor ikke?
Det er et av de største prosjektene
til regjeringen og et privat firma.
Hva betyr det?
De tjente masse fordi de brukte dårlige materialer.
De stjal alt de kunne.
Denne leiligheten er alt vi har.
Er du sikker?
Jeg må konfrontere dem.
Jeg vet ikke. Hva om de blir sinte?
Du vet hvem du kødder med, vel?
Jeg kan ikke tie.
Jeg skal presse på til de fikser bygget
og forsterker grunnmuren.
Du er ingeniøren.
Om du sier at det må gjøres, stoler jeg på deg.
La oss legge oss.
Vi er fremme.
Tusen takk, Rogelio. Virkelig.
Fint å kunne hjelpe.
Jeg håper du finner barna dine snart.
Jeg vet at de lever.
Frue.
Du glemmer vesken hele tiden.
Det er sant. Så dumt.
Gi den til kona di. Det er en designerveske.
Chave.
-Hva er det, doktor? -Kafeteriaen.
-Hva med den? -Den er intakt.
-Har den ikke kollapset? -Nei.
Men alle bygningene er skadet.
Ikke kafeteriaen. Det er én etasje. Kan bruke den.
Hva venter vi på? Kom igjen.
Legg deg ned. Sånn ja.
Jeg skal få henne ut!
Vær klare til å dra! Jeg sier fra!
Hva heter du?
-Andrea. -Andrea, jeg skal få deg ut.
-Hvor er barnet mitt? -Barnet ditt?
Akkurat nå er det viktigste at jeg får deg i sikkerhet.
Slapp av.
-Hva heter barnet ditt? -Ricardo.
Ricardo. For et fint navn.
Jeg får deg ut så du kan gå til Ricardo.
Bevar roen.
Jeg drar deg ut. Hold deg fast.
Hold deg fast.
Ingen adgang, men for rett pris...
De er korrupte.
Kommer ikke forbi.
Jeg gjør nok det.
Senator Tello sendte meg.
Ingen adgang.
For noen barbarer.
Hvorfor slapp hun gjennom?
-Sånn er landet. -Jeg har vært her i en time!
Herregud, si at de er i orden.
Vær i orden, vær så snill.
Dumskapen din igjen.
Jeg filmet at dere tok imot penger og lot folk med makt komme inn.
Dere velger.
-Gå. -Takk.
Du.
Hun blir med meg.
Ta deg av jenta. Luis! Flere sekker!
Det er stygt der.
Kom igjen!
Flere bøtter!
Denne veien. Følg meg, Pablo. Hjelp.
Det ordner seg.
-Er det vondt? Jeg vet det er vondt. -Herregud.
Du klarer deg. Du vil kunne se igjen.
1 ÅR TIDLIGERE
Snakket du med ingeniøren?
Ja, slapp av. Jeg snakket med ingeniør Padilla,
og han sa at en korrupt ansatt
hadde spart på materialene for å ta en andel selv.
Men de fant ut hva han gjorde,
og nå har han fått sparken.
Så bygget er utrygt enda.
Ikke om grunnmuren blir forsterket.
Den ble bare forsterket
fordi Alberto fikk ingeniøren til å skjønne at det måtte til.
Men de gjorde en dårlig jobb, og det er farlig enda.
Mannen din er paranoid.
Tror du selskapet ville sendt alle ut av hjemmene for moro skyld?
Det er et av landets viktigste selskaper.
Tror du de ville risikert ryktet sitt sånn?
Akkurat.
Nei.
De gjorde noe kriminelt.
De bygget et dårlig bygg og satte liv i fare,
deriblant våre egne.
Nei, Beto. Du er paranoid.
Tror du landets største byggefirma
ville risikert ryktet sitt for noe slikt?
Om de sa de fikset bygget, gjorde de det.
Du burde ha hørt på dem og latt det ligge.
Nei, jeg kunne ikke tie.
Og når problemene kommer tilbake, vil ingen ha ansvaret.
Byggherren vil klandre regjeringen, og regjeringen byggherren.
Slike avtaler gjør alle rike, og ingen har ansvaret.
Ja da.
Lett å være byggherren og advokaten moralsk overlegen
når det er regninger å betale hjemme og mat å kjøpe.
Og boliglånet? Hvordan skal vi betale?
Snakk med meg.
Hva om han dør?
Det gjør han ikke.
Han beveger seg. Kjenner du ham?
Og familien din?
Foreldrene mine bor i Puebla.
De liker ikke tanken på å bli besteforeldre.
Men jeg trenger dem ikke.
Jeg har bestemoren min her.
Jeg vet at vi kommer oss ut. Jeg lover.
Jeg vet det virker umulig,
men ting som virker umulige, kan skje.
Katia?
Katia. Nei. Katia.
Hold ut. Vær så snill.
Bare rolig. Jeg er her.
-Pappa. -Hvordan går det? Er du ok?
Jeg har det bra, Chavela.
Bra at tunnelen var trygg.
Doktor, du må ta henne. Fort.
-Ta henne. Kom igjen. -Vi tar henne med til kafeteriaen.
Fort.
Er det noen der?
Vi er her!
-Er det noen der? -Vi er her!
Unnskyld meg.
Hva er det?
Har du slektninger i regjeringen, med makt?
Nei. Hvordan det?
Det er mange som har ventet i timevis,
og de slapp deg forbi.
Jeg synes det er urettferdig at bare noen fikk gå inn.
Ingenting er rettferdig.
Jeg er her, hele familien min er begravd der.
Og mannen min advarte meg.
Han sa at dette kunne skje, og jeg hørte ikke på ham.
-Hva visste mannen din? -Alt.
Alt, for han jobbet
for byggefirmaet som bygget hele boligkomplekset.
-Men han fikk sparken. -Hvorfor det?
De er mektige.
Fikk ikke bare sparken.
Han ble svartelistet overalt.
Vil du uttale deg?
Jeg synes det er viktig.
Ja. Greit.
Hilda, Rosario, hører dere meg?
Hilda!
Doktor.
Rosario, Hilda, Toña!
-Doktor. -Hva er det?
Du setter folk i fare.
Pepín gikk inn. Og Andrea før ham.
-Du tar beslutninger når du er trøtt. -Hva skal vi gjøre? Vi må få dem ut.
Vi må samarbeide.
Det er bra at du vil redde folk. Du vil hjelpe,
men hører du på andre?
Eller bare på deg selv?
Hør her.
Vi gjør det du sier.
Vi støtter deg.
Men vi må jobbe annerledes.
Etter 1981 ble alle tatt ut av bygget.
Og det var bare fordi mannen min, Alberto Sánchez, presset dem.
-Men det var rent skuespill. -Hvordan det?
De gjorde ingenting.
Da mannen min skjønte det og konfronterte dem, sparket de ham.
Gud vet hvor mye rikere de ble etter den første bygningen,
og så med de angivelige reparasjonene.
De er kriminelle alle sammen.
De er det.
Noe mer?
Bare at jeg tok feil.
Han prøvde å overbevise meg
om å flytte et annet sted,
og jeg hørte ikke på ham.
Jeg sa han var sprø.
Men han var den eneste som tok dette på alvor.
Det går bra. Fortsett å gi ham det. Vi må sjekke det.
-Fortsetter det... -Vi har ryddet området.
-Vi må rydde alt dette. -Ja, doktor.
Og vi må hjelpe dem med å ta ut alt det.
-Ja, doktor. -Takk.
Hvordan går det? Bra?
Vi mistet henne.
Sønnen hennes Ricardo er med Hilda.
Hvem organiserte dette?
Carlos?
Venner som hører på oss,
vi er vitne til en av de tristeste hendelsene
i byens lange historie.
Vi kan ikke anslå antallet skadde akkurat nå
eller antall dødsfall.
Men etter det vi har sett,
står vi overfor en hendelse som krever solidaritet
fra alle byens innbyggere og hele Mexico.
Først og fremst trenger vi disiplin.
Jeg ber alle om å bli i hjemmene sine.
De som lytter i provinsene,
vi skal oppdatere dere så dere får ro i sjelen.
Snakker vi bare om det vi ser?
Det meldes at departementet for kommunikasjon og transport
har delvis kollapset og brenner.
Det meldes at Hotell Romano...
Jeg vet ikke. Trodde i det minste...
Er det noen der?
-Hørte dere det? -Hjelp!
Ja. Hører du meg?
Ja! Hjelp! Få oss ut!
-Går det bra? Vent litt. -Ja, jeg er i orden!
Det er noen her!
Det er noen her nede!
Det er noen der!
-Hva heter du? -Víctor Manuel Fernández.
Hva er det? Hvorfor er du så overveldet?
Jeg var i butikken min...
Skal vi se. Gi ham den.
Pass fingrene, sånn.
Knærne. Krum ryggen.
Går det bra?
Ja! Få meg ut herfra!
-Alberto, er det deg? -Gabriela!
-Skatt! -Ja, det er meg.
Det er mannen min.
-Går det bra? -Ja.
Vi får deg ut.
Er barna med deg?
Nei, de er ikke her, men få meg ut, vær så snill.
Det er folk som lever her nede.
Slapp av. Vi får deg ut.
-Der og der. -Pass fingrene.
Det er en stor stein. Vi flytter den på tre.
Vi er klare.
-Én... -...to, tre.
Vennen. Der er du.
Dette er dr. Zambrano fra sykehuset som kollapset i morges.
Omtrent 150 mennesker er fanget, deriblant nyfødte.
Hold kjeft.
Familiemedlemmer, kolleger, leger.
Vi trenger morsmelkerstatning, flasker,
alle slags verktøy, bøtter,
tepper, vann.
Vi trenger all hjelp vi kan få.
Fort, vær så snill.
-Vennen. Sakte. -Ja.
Skatt. Jeg elsker deg.
-Går det bra med deg? -Ja.
-Gjør det? Gudskjelov. -Ja.
Her borte.
Gi meg vann.
Hva er i veien?
Det er en dame og en gravid jente der nede som venter på å bli reddet.
Barna mine er også begravd der,
i tillegg til familiemedlemmene deres.
Det haster. Vi har ingen tid å miste.
-Heter den gravide kvinnen Katia? -Ja. Katia. Og Regina.
Det er læreren min.
Jeg hørte også rop om hjelp, så det finnes overlevende.
Var noen av dem stemmene til barna våre?
Nei, men vi finner dem. Du skal få se.
Det finnes overlevende.
Det er det eneste vi vet så langt, og det er mye.
Greit.
-Vi må få dem ut. -Ja.
Lommelykter, lamper, verktøy.
BYGNINGSKOLLAPSEN I TLATELOLCO LUCÍA OG PABLO
Pablo.
Pablo?
Pablo, våkne. Vær så snill.
Pablo!
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso l.