A közkórház büféjében vagyunk,
ahol dr. Ángel Zambrano épp most végzett császármetszést
egy fiatal nőn, aki sajnálatos módon életét vesztette
a tlatelolcói Nuevo León épület tragikus összeomlását követően.
Az önkéntesek számára
a kislány születése igazi csoda.
Ahogy a mondás tartja, a remény hal meg utoljára.
Úgy tűnik, a közkórházban mindenkinek erőt és reményt ad az új jövevény sírása.
MINDEN PERC SZÁMÍT
Figyelj, anya!
Mi lesz, ha nem jönnek értük a szüleik?
-Akkor egy másik rokon, a nagybátyjuk... -És ha nem jön senki?
Valaki jönni fog.
De ha mégsem?
Dr. Ángel meg fogja tartani őket?
Ne butáskodj, Josefa!
Akkor át kell adnunk őket a szociális szolgálatnak vagy egy árvaháznak.
Tudja, mi lesz a babákkal?
Árvaházba küldik őket.
Az rossz, nem?
-Tényleg? -Az attól függ.
A hölgy, akit Tlatelolcóba vitt, a lány nagyanyja.
Hol van?
Elváltunk, amikor a Nuevo León épülethez értem.
Én az előbb láttam. Odakint volt.
Menjen érte! Jöjjön be a babáért!
Rendben, doktor úr. Hozzuk be! Gyere!
-Kérhetek egy szívességet? -Természetesen.
Összegyűjtené a sérültek nevét?
Persze.
Minél gyorsabban adásba kell kerülniük, hogy a rokonaik értük jöhessenek.
Rendben. Egy pillanat.
-Chave! -Igen?
Bocsánatot akarok kérni.
Ma reggel
megkért, hogy hozzam el, de én nem tettem.
Vigyenek a közkórházba!
Nem lehet. Sajnálom.
Keressen valaki mást! Sajnálom.
Ne aggódjon! Mindegyikünk zaklatott volt a történtek miatt.
De az jó lenne, ha a kamerája segítségével
beszámolna erről a tragédiáról. Arról, hogy min megyünk keresztül.
Pont ezt próbálom tenni.
És apuról is, akire majdnem ráomlott a járat.
Igen, az apádról is. Igazad van.
Jó lenne, ha figyelmet kapna
az önkéntesek munkája
és a közös erőfeszítés.
Mindenki tudni fog róla. Ígérem.
HÉT HÓNAPPAL KORÁBBAN
Ügyesen fényképez.
Köszönöm.
Jó szeme van hozzá.
Csak egy mentorra van szüksége, aki a szárnyai alá veszi.
Meséljen magáról!
Az az álmom, hogy újságíró legyek.
A testvéremmel gyerekkorunkban hírolvasósat játszottunk.
Nos, jó úton jár.
Eljutott egészen az irodámig. Ezért elismerést érdemel.
Azt hiszem, így van, uram.
Szólítson Ernestónak!
A nemzetközi hírösszefoglalóinkra ráférne a vérfrissítés.
Érdekelné a dolog?
Igen, nagyon érdekelnek a nemzetközi témák.
Hadd nézzem! Álljon fel!
Hátrébb!
Ott jó lesz.
Forduljon körbe!
A tévé elsősorban a látványról szól.
Nincs helye a félénkségnek.
Forduljon körbe!
Jó.
A szoknyája kissé hosszú,
de ezen könnyen segíthetünk.
Elnézést, de én újságírói állást keresek.
Nem hiszem, hogy ahhoz rövidebb szoknya kellene.
Csak a szükséges mértékben.
Ezt majd az öltöztetők elintézik.
Hadd lássam, újságírókeze van-e!
Jöjjön ide!
Jöjjön!
Adja a kezét!
Nagyon jó.
Jöjjön az irodámba,
hogy megtaníthassam, hogyan legyen egy kicsit szexibb,
nyugodtabb,
kevésbé félénk. Érti?
Ön dönt, Cami.
Szeretne az esti híradó új arca lenni?
Semmit sem szeretnék jobban,
de nem ilyen áron.
A nevem Camila.
Nem Cami.
Akkor hogy akar előrelépni a karrierjében?
Nem tudom.
De semmiképpen sem így.
Nulla negatív a vércsoportja?
-Nulla negatív a vércsoportjuk? -Nem, doktornő.
Elnézést! A sógornőmet, María Consuelo Pérez Ojedát keressük.
A betegünk volt, vagy vizsgálatra jött be?
Nem, a büfében dolgozik.
Ez jó hír. A büfé nem dőlt össze.
De sehol sem találjuk.
Ráadásul a környék, ahol lakunk, összedőlt.
Nagyon sajnálom.
Együtt élünk ott, Morelosban.
Tudom, hogy rossz az időzítés,
de sürgősen nulla negatív vérre lenne szükségem.
Nem. Ő nulla pozitív. A saját vércsoportomat nem is tudom.
Az övét jobban tudom.
Ha nincs ellenére,
jöjjön el velem a büfébe!
-Letesztelnénk. -Bocsánat, de inkább keresem tovább.
Hogyne, megértem.
-Nem nulla negatív a vércsoportjuk? -Nem.
Ki tudja, hová ment.
Még ha meg is találjuk, mit fogunk mondani neki?
„Az unokája meghalt, de van vigaszdíjunk.”
Te nem mondasz semmit, Josefa.
Figyelmeztetlek. Hadd beszéljek én!
Ahogy akarod.
Nem mehetett messzire.
Gyere!
Mi a neve?
Valerio Landa.
-Nagyon köszönöm. -Köszönöm.
-Elnézést, téged hogy hívnak? -Daríónak.
-Darío, kérhetek tőled egy szívességet? -Igen. Mit csináljak?
Tessék! Csak fogd a kamerát! Így.
Ez az! Remek.
Forog? Így.
Néhány órával ezelőtt
a közkórháznál dolgozó önkéntes mentők kapcsolatba léptek
a nőgyógyászat három ápolónőjével,
akik a törmelék alatt ragadtak, több újszülöttel együtt.
Mexikó legjobb és legrosszabb oldalával nézünk szembe.
Egyrészt ott van a kormány, amely lebénult,
és közömbösen fogadja a tragédiát.
A valósággal szembesülve nincs más választásunk, mint hallatni a hangunkat,
és az egész világ segítségét kérni.
A mexikóiaknak folytatniuk kell a munkát,
amelyet a kormány határozottan visszautasít...
Elég! Kapcsolja ki!
Jól van. Abbahagyni! Elég volt.
Nem kell a szenzációhajhászás.
A tudósítás nem szenzációhajhászás, uram.
Nos, akkor sajtósként tudnia kellene, hogy önnek,
a civil lakosságnak és a hatóságoknak
egységesnek, de mindenekelőtt összehangoltnak kell lenniük.
Ne aggódjon! Mi, önkéntesek egységesek vagyunk.
Nézze, én csak figyelmeztetem.
A szenzációhajhászást az engedély bevonásával büntetik.
Elnézést, kihez van szerencsém?
Nos, egyértelmű, hogy mindannyian ugyanazt keressük.
Hatóságokként kötelességünk, hogy tájékozódjunk,
mielőtt cselekednénk, hogy ne kövessünk el olyan hibát,
amely tovább súlyosbítaná ezt a szerencsétlen helyzetet.
Jelenleg sem önök, sem mi, sem a hölgy
nem rendelkezik objektív információkkal arról, hogy mi is történik.
Ezért arra bátorítanám önöket,
hogy először is legyenek óvatosak, hogy hatékonyak lehessenek.
Köszönöm, hogy itt vannak, és kérem, vigyázzanak magukra!
Nyilatkoztam magának.
Most kérem, kapcsolják ki azt az átkozott kamerát!
Nem kapcsoljuk ki.
Kérem a kamerát! Ide vele! Kapja el!
Gyerünk! Mozgás!
Ignacio!
Ángel!
A szavamat adtam, és visszajöttem.
Mondd, ki az az újságíró?
Megkértem, hogy gyűjtse össze az újszülöttek és a betegek nevét,
hogy értük jöhessenek a rokonaik.
Nemzetközi segítséget kér.
Hát, szükségünk van segítségre.
Nem vagyunk képzett mentők. Te is mondtad.
Úton van a segítség,
de gondolom, megérted, hogy egy ekkora katasztrófa esetén
nem könnyű feladat
kidolgozni egy tervet.
Mindenekelőtt fenn kell tartani a rendet.
Miféle rendet?
Nézz körül! Mi próbálunk rendet tenni.
-Mi... -Nem fogok vitatkozni veled.
Ha a katasztrófa minden részletét rögzíti,
amikor helyreáll a tévéadás, az egész ország pánikba fog esni.
Lebénul.
-A félelem senkinek sem segít, Ángel. -És mi segít?
Lássuk! Nézd!
Magammal hoztam a belügyminiszter jobbkezét.
Nyugodj meg, kérlek!
Szívességből jött el,
hogy megszervezze a szükséges segítséget.
De nem kell, hogy más országok értesüljenek erről.
Mexikó egyedül is megoldja a problémát.
Szóval ez az, ami érdekel.
-Hogy bebizonyítsd, hogy Mexikó megoldja. -Ángel!
Emberek halnak meg.
Mi, önkéntesek az életünket kockáztatjuk.
Senki sem tudja biztosítani a járatot. Nincsenek szerszámaink...
Ezért kérjük, hogy várjatok.
Meddig?
Most mentettük ki az ország legjobb neurológusát.
Tíz másodpercen múlt az élete. Nincs időnk.
-Segítség kell. Bárhonnan. -Nézd, Ángel!
Elmondom, miről van szó.
Ha a FIFA megtudja, hogy nem bírunk ezzel a katasztrófával,
elveszi tőlünk a világbajnokságot.
Ez után a felfordulás után,
a világbajnokság nélkül nincs esély Mexikó gazdasági fellendülésére.
A világ nem értesülhet a helyzet súlyosságáról.
A katasztrófa mértékéről.
-Itt van. -Futás!
-Engedjék el! -Hagyják békén!
Ne lökdössenek!
Látják, hogyan bánik a kormány
-a diákokkal és az újságírókkal? -Nyugodjanak meg!
Mindannyian ugyanazt akarjuk. Segíteni, igaz?
Igen.
A hölgynek rögzítenie kell az összes beteg nevét,
hogy amikor helyreáll a tévéadás,
a rokonaik értük jöhessenek.
Szükségünk van az ágyakra.
Külföldre nem jut el semmi.
Visszakaphatná a kamerát?
Gyerünk!
Nagyon kedves.
Tökéletes. De szükségem lesz a kazettára.
Úton van a segítség.
Kérem a kazettát.
Egy pillanat!
Bocsánat. Néha beragad egy kicsit.
-Végeztünk? -Igen.
Akkor várjuk a segítséget.
Már úton van. Bízz bennem!
-Jó napot! -Jó napot!
Dr. Ángel, kérem, jöjjön ide!
TÖRMELÉK, NUEVO LEÓN ÉPÜLET PABLO ÉS LUCÍA
Fáj még a lábad?
Nem érzem.
Nem érzek semmit.
Nem tudom mozgatni.
Nincs keringés?
Nem tudom.
Ki kell jutnunk. Nem akarok itt meghalni.
Itt ragadtunk.
Nem tudunk kijutni. Ránk fog omlani.
Hallod ezt?
Hangok. Keresnek minket.
Segítsenek, kérem!
Segítség! Itt vagyunk! Kérem!
Segítség!
Kérem, segítsenek!
Itt vagyunk lent!
Itt vagyunk!
Nem jönnek értünk.
-Itt halunk meg. -Nem fogunk meghalni.
-Meg fogunk halni. -Nem fogunk meghalni!
Mi az?
Pepín zajt hallott. Úgy gondoljuk, hogy Hilda az, de nem válaszolnak.
Hé! El van zárva az út.
Mi történt?
Be akartam menni, de nem férek be.
Én talán beférek.
Jöjjön!
-Elég szoros? -Igen.
Minden rendben lesz. Ha baj van, rántsa meg a tömlőt, és gyorsan kihúzzuk.
Rendben.
Indulok.
Óvatosan! Vigyázzon!
Pepín!
Igen, erre!
Megyek.
-Megyek. -Óvatosan!
Óvatosan, kisasszony! Jól van?
Igen. Tessék!
Köszönöm.
-Camila vagyok. -Örvendek!
-Ez törmelék. -Kivigyem?
-Igen. -Rendben.
Ezek a babák?
Igen.
-Át kell törnöm, hogy kihozhassuk őket. -Elmegyek az útból.
Jó. Nem férünk el ketten.
-Óvatosan! -Rendben.
Óvatosan!
Kijutott.
Óvatosan! Vigyázzon a fejére!
Ez az! Jól van.
Hallottam egy babát.
Életben van.
-Ki kell hoznunk. -Igen. Igyon egy kis vizet!
-Adjon neki valamit! -Rendben.
Nincs sehol, anya.
Éhes vagyok.
Ha ánizsos, akkor nem kell.
Hogy tudják ilyen gyorsan megszámolni a halottakat?
Nem tudom. Nem hiszem, hogy meg tudják.
Akkor ha azt mondják, hogy 3000 halott van,
akkor igazából több, ugye?
Azt hiszem, igen, kicsim.
De most koncentrálj, Josefa!
Segíts megkeresni a hölgyet! Kérlek!
A Bucareli és az Avenida Chapultepec sarkán állok,
és a katasztrófa nyomait szemlélem.
Az Avenida Chapultepec sarka...
-Mi a helyzet odafent? -Hallottam egy babát sírni.
Amíg Pepín odabent van, van remény.
Nincs sok időnk, és kell a segítség.
Remélem, a doktor úr bátyja hamarosan küld segítséget.
Itt állok a sarkon, ahol a Szövetségi Fogyasztóvédelmi Ügynökség...
Nagyon sok felvételem van.
Mi lenne, ha odaadnám Jacobo úrnak?
Nem bízom a politikusokban.
Nincs vesztenivalónk.
Ne habozzon! Csinálja!
Camila, Chuy vagyok.
HAT HÓNAPPAL KORÁBBAN
Chuy!
-Szia! Köszönöm. -Gyere be!
Mit keresel itt?
Hoztam vacsorát.
Köszi.
Hallottam, hogy nem kaptad meg a nemzetközi hírösszefoglalót.
Nagyon sajnálom. Azt hittem, lefutott ügy.
Én is azt hittem.
Szóval mi történt?
A producer meghívott az irodájába.
Ernesto Llanos?
Egyértelművé tette, hogy a feladatom nem csak a hírolvasásra korlátozódik.
Kibaszott, mocskos vénember!
Jól vagy? Csinált valamit?
Azt leszámítva, hogy összezavart... jól vagyok.
De tudod, mit?
Inkább árulok újságot a közlekedési lámpáknál,
mint hogy széttegyem a lábam egy állásért.
Teríts meg!
Jó, hogy kiálltál magadért.
Meglátod, találsz másik állást.
Mégis kit próbálok becsapni?
Arra sincs pénzem, hogy befejezzem az iskolát.
Tudod, mit kéne tennem?
Nyilvánosságra kéne hoznom.
Valakinek meg kell állítania a pasast.
Biztos, hogy másokkal is megtette.
Nem tudom.
Én nem javaslom.
Az a helyzet, hogy szinte az összes producer ilyen.
Ha előbbre akarsz jutni, engedned kell. Így működik a tévé.
Én nem értek egyet. Ülj le!
Nem elég, hogy nincs munkám, még hallgassak is? Nem.
Ez nem igazságos.
Hallottam, hogy az egyik csatorna hírolvasót keres.
Nem ismerem a részleteket,
de új arcokat keresnek.
Férfiakat és nőket.
Segíthetek riportot készíteni.
Jó, csináljuk!
Húsz perc múlva egy óra,
és még mindig nem kaptunk hivatalos választ az elnöktől.
A Tepito piac közelében vagyunk,
és szomorúan látjuk, hogy több jellegzetes városrész is összedőlt a környéken.
Úgy tűnik, hogy az egyikben felrobbant egy gáztartály.
Halljuk, mit mondanak a szomszédok!
Vigyázzon a lépcsőn!
Doktor úr! Itt van González asszony.
-Köszönöm. -Nincs mit.
Rögtön jönnek. Egy pillanat!
Asszonyom! Ő az ön dédunokája.
Meg akarja fogni?
Kicsikém!
Csoda szép vagy!
Mint az anyukád.
És az unokám?
Ő is itt van?
Asszonyom,
az unokája hihetetlen erőfeszítést tett.
Hála neki, itt van velünk ez a baba.
De...
az unokája sajnos nem élte túl.
Őszinte részvétem.
Látni akarom őt, doktor úr. Kérem!
Hogyne. Elkísérem.
-Igen? -Igen.
-Chave! -Igen, doktor úr?
-Segítene? -Igen.
Segíthetek a babával? Önökkel tartok.
Köszönöm.
Erre!
Itt van, asszonyom.
Uram, micsoda kegyetlenség!
Hogy megértem, hogy holtan lássalak.
Gyermekem!
Ne így fogja fel, asszonyom!
Gondoljon arra, hogy elég erős, hogy gondját viselje a dédunokájának!
Igen, kisasszony.
Megígérem.
-Doktor úr! -Igen?
Nagyon köszönöm, doktor úr.
Nincs mit megköszönnie.
Isela lesz a neved.
Mint nekem.
Mi vagyunk a két Isela.
Ellenállóak.
Istenem, add, hogy ezek a fiatalok beleegyezzenek a keresztszülőségbe!
Kérlek!
-Természetesen. -Igen.
Látod?
Soha nem esik bajod.
Isten legyen veled, kedvesem!
Kérem, menjünk!
Erre jöjjön!
Mi Atyánk, ki vagy a mennyekben,
szenteltessék meg a te neved,
jöjjön el a te országod...
Mehet?
Négy, három, kettő.
A bányászat hazai kézbe kerülése hatalmas előnyökkel jár
ÖT HÓNAPPAL KORÁBBAN
a megnövekedett termelésnek és az ásványok exportjának hála.
Sajnos azonban kevesen élvezhetik ezeket az előnyöket:
ők a bányászipar üzleti elitje.
Közben a munkások és a helyiek
továbbra is komoly szociális és környezeti problémákkal küzdenek.
Nem kell többet látnom. Nagyon tetszett a téma.
A hang és a kép kifogástalan, Chuy.
Nagyon köszönöm, uram.
És azt hiszem, fel tudunk venni állandó munkatársnak.
-Meglátjuk, hogy tudjuk megoldani. -Hogyne. Nagyon örülök.
És a riport mikor kerül adásba?
Sajnálom, de nem illik bele a profilunkba.
Miért nem?
Ön túl fiatal ehhez. Nem elég hiteles.
Az emberek nem fognak hinni önnek.
De diplomája van, uram.
Lehet akár öt diplomája is,
ha a nézők csak egy ártatlan fiatal nőt látnak.
Mint a szappanoperákban.
Uram, a megbeszélése.
-Nos, gratulálok, Chuy! -Köszönöm.
Majd jelentkezünk.
Egy nap híresebb leszek, mint Jacobo Zabludovsky,
akkor majd befogják.
-Hogy vagy, barátom? Örülök, hogy látlak. -Jól. Te hogy vagy?
Örvendek.
Mi a helyzet a Cruz Azullal? Megint vesztettek?
Kiábrándító.
-Hát igen. A döntés... -Hazugság az egész. Barbárok!
Semmi kétség afelől, hogy jön a segítség.
Csak az a kérdés, hogy mikor.
Nos, folytatom az utamat.
Isten áldja mindannyiukat! Sok szerencsét!
Isten áldja! Bocsásson meg!
A kormány nem akarja, hogy bárki megtudja, mi folyik itt.
Hogy ne bőgjenek le a FIFA előtt.
Visszautasítják a nemzetközi segítséget,
hogy ne kerüljön veszélybe a vébé.
Ezt is dokumentálta?
-Ez egy kényes téma. -Tudom.
Megbízható forrásokra lesz szüksége,
mert csak a legnagyobb latin-amerikai tévéállomás
tudja leadni a riportját,
ugyanaz, amelyik a vébét rendezi.
Ugyanaz, amelyiknek ön is dolgozik.
Most mi a legfontosabb önnek?
Segítséget szerezni. Határozottan.
-Külföldről? -Igen.
Az El Universalnak van egy műholdas kommunikációs rendszere,
és egy texasi székhelyű nemzetközi hírügynökséggel dolgoznak.
Csak ennyit mondhatok.
És nem tőlem hallotta.
Rendben.
Ha közzéteszi a riportját, soha nem lesz önből híradós,
még helyi csatornánál sem, nemhogy nemzetközinél.
Ugye tudja?
Vállalom a kockázatot.
-Doktor úr, doktornő! Találtunk donort. -Hajlandó vért adni?
Igen.
Maga egy hős. Nem is tudja, milyen hálásak vagyunk.
Nagyon köszönjük.
Szólok Morenónak.
Elég nagy gondot okoztál nekünk,
de végre találtunk donort.
Ideje átállni a másik oldalra, igaz?
Nem.
Nincs rád szükségünk. Nem akarunk felfordulást. Inkább pihenj!
Nocsak, ki beszél!
Nos...
Sok felvételem van.
Kormánytisztviselők megpróbálták elvenni tőlem, de itt van.
Ez egy újság, nem tévécsatorna.
Ezzel semmire sem megyek.
Nem elismerést vagy pénzt akarok,
csak nemzetközi segítséget kérni.
Szükségünk van rá.
Az emberek kétségbeesettek, csalódottak.
Bűn lenne hallgatni.
Holnap a címlapon jelenik meg a hír. Csak ezt tudom felajánlani.
-Ez nem elég. -Nézze!
Amikor helyreáll a tévéadás, a világ megtudja, mi történt. Meglátja.
De nem várhatunk.
Gyorsan kell cselekednünk. Most rögtön.
Tényleg? Hogyan?
Nos...
kiadhatunk egy nemzetközi sajtóközleményt.
Van egy műholdas kommunikációs rendszerük, nem?
Nézze! Nem vállalhatok ekkora kockázatot.
Maga mondta, hogy a kormány nem akarja, hogy kitudódjon.
Megvan rá az okuk.
Embertelen ok, arról biztosíthatom.
Maga az ország legfontosabb újságának a szerkesztője.
Kell hogy legyen némi tárgyalási alapja a kormánnyal.
Ideje használni.
Kérem, nézze meg, hogy mi folyik a közkórháznál!
Orvosok, ápolók, hétköznapi emberek próbálják megmenteni a gyermekeket,
élve kihozni az újszülötteket a romok alól.
Kérem, nézze meg!
Nézze meg!
Beszél angolul?
Elboldogulok.
Kapcsold Dallast!
Rendben, uram.
Üdv! Beszélhetnék Steve Johnsonnal, kérem?
Üdv! Itt van velem egy fiatal riporter, aki nyilatkozni akar.
Camila Toledo.
Üdv!
Igen. Hall engem?
Igen. Camila Toledo vagyok, mexikóvárosi újságíró.
A fővárosból, ahol földrengés volt.
Nem tudunk kommunikálni a világ többi részével.
Lássuk, mit tud ez az álriporter!
A kormány nem hajlandó tenni a dolgát,
és a hétköznapi emberek, tanárok, orvosok, szomszédok
kockáztatják az életüket,
hogy kimentsék a törmelék alatt rekedteket.
-Üdv! Hogy van? Camila Toledo vagyok... -Tekerd előre!
Szükségünk van ellátmányra, vízre, tiszta ruhákra.
Minden külföldi segítségre, a lehető leggyorsabban.
Köszönöm.
-Ezzel megásta a sírját. -Kurva!
Azonnal hívd fel nekem Santos Aguirre parancsnokot!
A feliratot fordította: Németh Zsófia