Afluixa!
Flipa, oi?
Que ens matem!
Ai, mare!
24 HORES ABANS
Passa-me-la!
Molt bé, tots aquí.
-Va, veniu. -Que sí.
Ens queda un minut. Ho hem de donar tot.
-Lucas, on ets? -Aquí, papa.
Va, Lucas!
-Vine, ets part de l'equip. -És dolentíssim.
Ningú el marcava al segon quart. Se'm tiren a sobre a mi.
-Sabeu què? -Has jugat mai al lacrosse?
-Canta la jugada, va. -Molt bé.
Doncs l'hi passeu a en Lucas.
-Però què dius? -Farem això.
Lucas, tiraràs tu. Guanyarem.
-Què us sembla? -Que perdrem.
Tant me fa. Guanyarem fent pinya.
-Quina merda. -Va, nois. Som uns herois!
Papa, n'estàs segur?
Si fico la pota, tots m'agafaran mania.
-Val més que quedi a la banqueta. -I ara!
Ei, ara tocar ser l'heroi.
Quan mirem les pel·lis d'esports
i arriben els últims segons,
tot passa a càmera lenta
i és quan emergeix l'heroi.
Tot s'atura,
tira i fa el gol de la victòria!
El pugen a les espatlles i tothom es torna boig.
Les noies cridaran: "Lucas!"
-Guanyarem així. -Som-hi, va.
Ho aconseguirem.
-T'estimo, papa. -Bé, a veure…
A l'esport això no… Ho donem per fet.
Se sobreentén.
Lucas!
Va, sisplau.
Sisplau. Que l'agafi, sisplau.
-Sí! -Mare meva!
Va, Lucas!
La mirada del tigre!
Corre! Tira ja!
Què coi fa?
-Per què va a càmera lenta? -Potser és cosa meva.
No! Com se li acut?
-Fatal! -Fots pena, Lucas!
Tranquils. Està bé.
És de l'emoció.
S'ha quedat sense alè, però ara es recuperarà.
Ajuda.
El lacrosse no és per a ell.
Potser els esports, en general.
Fer esport és important, Em. No sé fer res més.
Era la meva vida. Em feia connectar amb el meu pare.
Amor, sé que la nova fase de padrastre és difícil,
però m'encanta que t'esforcis tant a entendre-us.
De debò.
I ja trobareu el vostre vincle, però us caldrà temps.
No ho has de forçar.
-Vine aquí. T'estimo. -I jo a tu.
-Hunt, ja els guanyarem, col·lega. -De col·lega res, tio.
De tio res, fill.
-De fill res, cabró. -Cabró tu.
Ja n'hi ha prou.
-Estàs bé? -Sí, és que…
Quant triga en Lucas a pixar?
Hi pots anar? Té la bufeta tímida.
Esclar.
Mi-te'l: en Lentucas. Què passa, Lentucas?
Em sap greu si he fet res que us hagi molestat.
No vull problemes, de debò…
-Hòstia. -Ei! Deixeu-lo estar!
Mira el papa.
Som-hi, Lucas.
Que quedi clar:
poseu-li una mà a sobre i us atonyino a tots tres.
A tots tres. Una pallissa. M'heu sentit?
Va, marxem, Lucas. Som-hi.
Sou conscients del que gairebé causeu?
De la destrucció que s'hauria produït? Destrucció pura.
Què? Vols brega? Et creus molt fort?
Doncs, mira, jo sí. Si vols brega, te'n donaré.
Quants anys tens? D'on surts?
-Va, som-hi. -No dic que vulgui brega.
Dic que podríem…
Calla d'una vegada i fot-li, va. Pega'm.
Abaixa la veu, que fa molt d'eco.
-No ens havies d'apallissar? -No he dinat.
Tenim reserva al Benihana.
Al lloc on fan aquell volcà de fum amb les cebes.
No cal. Som-hi, Lucas. Marxem.
El pròxim cop penseu-vos-ho abans.
-Com es diu aquest? -Kurt.
Kurt s'havia de dir.
Te n'adones, de com hauria acabat?
-Sí. -Els hauria rebentat.
-Oh, i tant. -Exacte.
Crec que hi tornaré. Me n'hi vaig.
-No sé si hi serà encara. -No. Tranquil, papa.
Això no pot acabar així. És de bojos.
-Ja et dic jo que… -Tranquil, papa. Hi estic acostumat.
Com que hi estàs acostumat?
Ningú hi hauria d'estar acostumat.
Passa gaire sovint?
Cada dia.
No se'n pot escapar. Tu sabies que era tan greu?
No. Què farem?
Ara res. He posat fil a l'agulla.
Me n'he ocupat. Tema resolt.
Hem d'avisar l'escola i el director.
Com? No, ni parlar-ne. Seria un acuseta.
-No recordes Infiltrats? El pelarien. -Brian.
Ara ets son pare.
I un pare s'ocupa d'aquestes coses.
Tens raó…
Escolta:
et prometo que mai deixaré que li passi res.
-D'acord. -Me'n torno a la feina.
Quan surti, ens ocupem de tot, d'acord?
Fora abusananos.
-Va, va! -Sí! Fot-li fort!
Fot-li!
-Ja la tens, va! -He apostat un colló! Fot-li!
Perdoni. La Claire diu que em volia veure?
Ei, company. Sí, passa.
-Ja la tens! -Seu, va.
-Tu pots! -Creu en tu mateix!
Sí!
-Va, paga! -Sí!
Escolta, això de la Pfizer…
M'arreglaràs els números?
Els comptes són els que són.
-Primer, no em cridis. -No he cridat.
A mi m'ho semblava.
Els comptes estan encarcarats. Deixa'ls que respirin.
-Però si els forço… -Ei, calma't.
Si els forço,
el que em demaneu, bàsicament…
-és que cometi frau. -Com?
El pare s'empiparà si veu aquests números.
-No el facis empipar, tio. -No li facis això.
Home, però no és el meu pare.
-Com? -No…
-Com dius? -Qui t'has cregut?
Una pregunta: trobes que va bé, la reunió?
-Fins ara, creia… -No t'ho preguntava.
Però t'ho respondré.
-Estàs despatxat! -Ja.
-El pare et detestava! -Molt bé.
Mou l'esquelet.
I t'han dit tita fluixa?
-Ho fan sovint? -No, tant hi fa.
Sigui com sigui, els he explicat la legislació.
Però hi ha estàndards, saps?
Estic fet d'una pasta millor, si se'n pot dir així.
Ara em fas dubtar.
Saps què vull dir, oi?
Sí, tens raó. Esclar.
Què?
Quin dolentot.
No ets un tita fluixa.
Ens haurem d'estrènyer el cinturó fins que trobis una altra cosa.
Potser haurà de deixar les classes de ball.
-Gastem calés amb això? -Molts.
Jo podria acceptar la invitació de tornar al bufet.
No et volies quedar amb en Lucas?
Sí, però necessitem diners, oi?
Podríem intercanviar rols perquè tu fessis de mestre de casa.
Vols que em quedi amb ell tot el dia? Els dos sols?
Seria temporal. I segur que us va bé a tots dos.
Seria una oportunitat per estar a soles i connectar.
Us ha agradat?
Molt, rei. Ens ha encantat.
No tinc paraules.
Per fi, vacances!
Ei, campió.
No hauries de ser a l'escola?
-No, és el dia de formació docent. -Què és?
Aprenen tècniques per millorar la docència.
I els alumnes teniu lliure? No ho poden fer a la tarda?
No ho sé, però a nosaltres ja ens va bé.
Què farem avui?
"Farem"?
Mira que guai. Un trencaclosques.
És de 25.000 peces.
Sí, t'hi pots passar setmanes. O un mes, qui sap.
És que tinc gana, saps?
T'he de cuinar alguna cosa?
-Sí. -Què et faria, la mare?
Molt bé, doncs som-hi.
I provar el dejuni intermitent?
-Dejuni intermitent? -Dejuni, sí.
Va genial per l'intestí.
Jo m'hi apunto. Va, què trobes?
Em sap greu, però és que tinc molta gana.
-Molt bé. -Perdona.
A vegades la mama em fa entrepans amb brioixos hawaians.
Ah, mira.
-Són molt bons, sí. -Sí.
-Te'ls saps preparar? Perfecte. -Sí, diria que sí.
-Molt bé, doncs. -Sí.
-Perfecte. -Vols que els fem plegats o…?
No, tu fes.
Vinga. Vols jugar amb la pilota?
-Fem boxa? O podríem… -No.
I això?
O fer merdes tu solet. També va bé.
Doncs me'n deus 50 i no estic de conya.
Que te'ls tornaré, calma.
Calma't tu. Vull la pasta.
Aquest s'assembla al meu tutor d'AA.
O a l'escombriaire de casa.
-Qui ets? -Em dic Brian.
T'agrada la festa?
Que si m'agrada?
Dona…
Suposo que a la universitat sí.
Soc la Leslie. I l'Ivy, la Jess i la Marla.
-Som la Màfia Mama. -Com va?
-Encanta't de coneixe-us.
-La Màfia Mama. -Has aparcat al meu lloc?
Són vostres, tots els Honda Odysseys grisos?
-Són tots vostres? -Sí.
El millor SUV del mercat i zero robable.
-Algun problema? -No, no ho sabia.
M'ha xocat força.
Però és curiós, en positiu, que el tingueu del mateix color i tot.
-Està bé. -Un pica-pica?
Moltes gràcies. És un detall.
-És pels nanos. -Ja ho sé.
Torna'm això, Brian.
Torna-m'ho. Que tu ja piques prou.
T'hi apuntes? Vols ser de la màfia?
-Si vull ser de la Màfia Mama? -Sí.
No, no us conec de res ni sé de què va la màfia.
Fàcil. Arribem a les deu, deixem que els nens xalin…
Al migdia anem al Chili's a dinar i a posar-nos fines.
Però sobretot a posar-nos fines.
Exacte.
Sí. Vols una mica de vi?
No bec gaire durant el dia.
Vols coca? L'Ivy té speed.
No, ara no. He de vigilar el meu…
fill.
-T'hauries de treure el paravent. -Et vols iniciar?
-Iniciar? -Sí, no cal que et despullis.
Ara no. He de… Mira, en Lucas.
Aquí el tinc. Se'n va sense avisar,
i la meva dona li va posar un GPS a la roba.
La teva dona va triar la jaqueta?
Potser sí. Ja ens veurem.
-No, Brian. No ens veurem. -Això espero.
Lucas, provem amb espiral, d'acord?
Entesos.
Poses la mà aquí, a la part del darrere.
Va, així. Ben agafada.
-Apa, a recollir-la. -T'estimo, papa.
Tranquil. Intenta agafar-les, sents? És més divertit.
-No ben bé. -Perdona.
-Tranquil. -Perdona.
-Perdó. -Serà un desastre.
-Apunta bé. Vinga. -Així?
Era una mica més… Has apuntat una mica desviat.
A veure, Lucas, apugem la marxa, va.
Ho veus? Intenta atrapar-les, va. És la gràcia.
-Agafa-la a prop del pit. -Em permets un consell?
-Heu de posar els dits així. -Ja ho sé.
Però tens les mans petites. Se't fa més difícil.
Intenta agafar-la així. Mira.
Sí, ja.
-Fem un partit? -No.
-Dos contra dos. Serà divertit. -Que no.
-C. J., marca'l. Va, llança-la. -Però quin és el joc?
-Ben marcat. -Lucas, no vols jugar, oi?
-Només practicàvem. -Llança-la.
-No sé les normes. -Va, llança-la.
-Preparat? -Ai, mare!
Mira, ja s'han fet amics.
Mou l'esquelet. Vine i veuràs.
Pots sortir de sobre meu?
La paternitat, oi?
Vinga.
Així.
Molt bé.
Mira com empaiten papallones plegats.
Estaran distrets.
Ah, doncs no.
C. J., deixa-la estar!
No! Deixa-la!
S'ho fica tot a la boca. El teu també?
Quan tenia un any.
A ell li dura més la fase.
Em dic Jeff.
Brian.
Fascinant.
-Et diuen Bri-Bri? -No.
Au, va. Bri-Bri és nom de dolentot, home.
A l'exèrcit hi havia un Bri-Bri.
Va fer servir el braç d'un talibà per desactivar una bomba.
El trobo a faltar.
Va morir en combat?
No, el va esclafar una furgo sortint del Chipotle.
-Et va bé Bri a seques? -Sí.
Molt bé, Bri.
Bri.
En fi… Lucas, què trobes si anem fent via?
-Ja? Si acabem d'arribar. -Ja ho sé.
Però ta mare vol que tornem per sopar i tota la pesca.
Són les deu del matí.
El C. J. m'ha convidat a casa seva. S'acaben de mudar.
Diu que té un arbre al pati que sembla el Mark Ruffalo.
És pertorbant. La vam llogar per això.
Podem anar a casa seva?
El C. J. és guai. Diu que la dessuadora mola.
-Sí que mola molt. -Sisplau.
Esclar. Per què no?
A L'AVENTURA AMB LES CRIATURES
-De conya, tio! De puta mare! -Sí, ja.
C. J., s'hi apunten! Venen a casa, col·lega. Xoca-la.
No acaba d'entendre això de xocar-la.
Vols ballar?
Què coi?
Rendeix-te.
Rendeix-te. Para, C. J. No, calma!
C. J., estigues quiet!
Para, C. J.
És fort com un roure.
-Ja. -Aneu tirant mentre el calmo.
-Ja. Molt bé. -Marxarem.
-Som-hi. -A dormir. Va.
-Quina il·lusió. -Però no ens hi estarem gaire.
He enviat la ubicació a ta mare, per si de cas.
Per si de cas què?
Per si aquest ens pela.
-Ei! -Hola!
-Passeu. -Hola, C. J. Com va?
-Ja. -No afluixis.
-Ja. Molt bé. -Així.
Tot bé.
-T'he trobat a faltar. -Ja, esclar.
Encara ens estem mudant, però ho hem netejat tot.
Perdona, estic fet pols.
El C. J. dorm molt poc, dues hores a tot estirar.
Dues hores no pot ser bo.
Tranquil. Què deia el refrany?
"Els nens són com cavalls."
No, això no ho ha dit mai ningú.
Vas estar a l'exèrcit?
Sí.
És el Bri-Bri amb el coronel Kurtz. Érem de les forces especials.
La Força Delta.
-La Força Delta? -Sí.
Vaig veure dos homes perdre el cap d'una explosió.
I un altre se'm va dessagnar als braços mentre el veia morir.
Flipant, oi?
Oi?
Mare meva.
De bojos. Deus tenir moltes anècdotes,
però, si me les expliques, m'hauràs de matar, oi?
-És que t'he de matar. -Ei, ei! Calmem-nos tots!
Hòstia! Perdona. Encara en quedava una mica.
Ostres. És un dispensador de quètxup.
Es ven a joc amb el de mostassa. Oi que mola?
Et duc un tovalló.
Papa, has vist que guai i fort que és el Jeff?
I mira que gros.
Sí que és gros, però…
És la genètica. Segur que son pare era gros i sa mare era…
un bisó americà.
I, quan et fas tan gros, no vius gaire temps.
Ja, esclar.
C. J., vols que t'ensenyi més passes de ball?
Hòstia, sí!
Et sembla bé que renegui?
Les paraules no fan mal.
Com a molt, quan l'envio al llit, em diu tros de malparit.
En fi… Et puc preguntar on és la mare del C. J.?
Va morir fa uns mesos. Estava molt malalta.
-Em sap greu. -Hauria mort igualment.
Per això ens hem mudat. Per començar de nou.
Tenia estalvis d'una feina de vigilant.
I faig de mestre de casa mentre s'adapta.
-I tu? La teva dona l'ha dinyat? -No, és viva. Està treballant.
Sí, és advocada. Jo soc auditor forense.
Forense?
-D'autòpsies i tal? -Auditor forense, comptable.
Que avorrit.
I C. J. és l'escurçament de què?
Christopher… Jif?
Com la crema de cacauet?
Com aquesta crema?
La que has mirat just abans de dir "Jif"?
He mirat la crema
perquè pensava preparar entrepans de crema de cacauet,
que eren els preferits de la seva mare,
i per això es diu Jif.
Mira la llista de coses guais que hem preparat
ara que sa mare cria malves.
-"U: fer nous amics." -Fet.
-"Anar al Buckee Cheese." -És que m'encanta.
"Fer ayahuasca al desert."
Al·lucinarà.
"Espantar la senyora grassa del davant."
Papa!
Papa, hi ha un paio a fora mirant-nos.
-On? -En Lucas fa conya.
No és conya. Hi ha un senyor a fora.
Ens està mirant.
-Va, Lucas. -Tinc una idea.
I si anem a dinar? Al Buckee Cheese?
-Perfecte. -Una menys a la llista.
-Podem, papa? -Esclar.
-És que té classe de ball. -No és veritat.
No sou al·lèrgics a la diversió, oi?
Jo, ja us dic que no.
-Va, entreu, nois. -Què passa amb els Odysseys grisos?
BUCKEE CHEESE NENS ENREDANT!
Mola molt, oi?
-Ets un pollós! -Bavós!
Quina creu.
No té por aquest nen.
Mi-te'l penjat del revés. D'on penja?
De les canonades antiincendis.
Ja saps què diuen:
"La canalla aprèn a força d'obrir-se el cap."
No, això no s'ha dit mai de la vida.
Se'l veu feliç.
És el primer cop que el veig somriure.
No has vist mai somriure el teu fill?
Des que sa mare…
Ostres, em sap greu. No m'imagino el que…
Déu és la pera.
El dia que el meu fill fa un amic, també en faig un jo.
Capgròs!
-Vols que muntem un grup? -No. Però saps què?
Mira, Jeff… Això està molt bé.
-Ja ho sé. -Sí.
I sembles un paio genial.
De debò. I tens bona planta. I…
Tot avança molt ràpid, trobo.
I ara mateix tinc moltes coses
i sento que demanes molt, saps?
Et volia parlar de mi.
M'he casat fa poc i…
prefereixo centrar-me en això…
…perquè tinc molts fronts…
No puc ser el millor amic d'algú si tot va tan ràpid
amb algú que gairebé no conec.
Vull dir que…
No, no. Escolta, no anava per aquí.
Hola. Em dona els supermitjons per 500 tiquets, sisplau?
Gràcies.
Tot begut i…
-Hòstia! -Què coi fots?
-L'has rebentat! -Pensava que era un amic.
Hòstia!
No, no, no!
Ep! Hola!
Juguem plegats!
Ai, no.
Mare meva!
Hòstia! Va de debò?
Ajudeu-nos!
-No em toquis. -Abraça'm.
-No, passo. Deixa'm estar, rarot. -Estima'm!
Pareu, sisplau!
Déu meu, Bobby!
Ei! Torna'm…
-Brilla! -Torna'm la boina. Imbècil.
-Tens pessigolles? -Deixa'm en pau.
-Prou. -Només és una abraçada.
No m'agafis dels mitxelins.
No, no, no!
-Au, va. Abraça'm, home. -Que em deixis. No vull…
-Què et passa? Fes la foto! -Somriu!
-Fes la foto! Calma't!
-No la penso pagar. -I tant que sí.
-Gràcies, Lucy. -Prou.
Imbècil.
Qui pega paga, malparit!
T'agrada?
Et clavaré una pallissa!
Com m'has trobat?
Com m'has…?
A veure, tiradors, això és la dansa dels rústics.
Si es mou, dispareu.
Endavant, va!
Dia D, de desgraciat!
-Ja! -Yippee ki-yay, fill de…
Has fallat.
-Ei, papa. -Nois.
Us heu perdut el Buckee, o com es digui…
Mireu, ja teniu la pizza. Moltes gràcies.
Bon profit, nois.
Què és?
El què?
-No has menjat mai pizza? -No.
Ton pare no et porta a sopar pizza?
No és mon pare.
No és ton pare?
No.
I qui és?
No ho sé. Se'm va endur.
Sabia que alguna cosa no encaixava. Marxem!
Veniu. Som-hi!
-És una emergència. -No porteu la mateixa polsera.
Ja. Tant li fa si un nen es penja de les canonades,
però un adult vol marxar amb un altre nen i hi posa problemes?
No ha sonat bé.
-Faig pinta de pederasta, o què? -Sí.
-És pel paravent? -Sí.
-No! -A poc a poc!
Perdona.
-Coneixes aquest home? -No, cap dels dos.
És mentida. Mentida podrida. Ens hem conegut al parc.
-No te'n recordes? -Buckee.
Què et passa?
-Ara et fas el fort? -Que no em toquis!
Perdona.
-Compte, Buckee! -Merda!
-Hòstia, Buckee! -Vine!
-No us quedeu enrere! -No, Lucas! Para!
Creu-me, no tenim alternativa. Cap a dins, nois. Cinturons!
Per què diu que no ets el seu pare?
-No ho soc. -Molt bé.
-Lucas, surt del cotxe. -No puc.
Ja n'estic tip.
D'home a home!
Qui coi ets?
-I ell qui és? -Un que et vol matar.
-I ells? -També et volen matar.
-Per? -Creuen que ho saps.
-El què? -A dins, Bri!
Càgon l'ou!
Jo no sé res. Qui es pensen que soc?
Papa, què passa?
No res. Ens n'anem d'excursió.
És divertit, oi? No és genial?
-No, la veritat. -Poseu-vos el cinturó!
-Va armat! -Ai, mare! Què coi és allò?
Què fots? És una autopista!
Digue'm què coi passa!
Nanos, poseu-vos els auriculars i mireu una pel·li.
-M'ho penses dir? -No m'empaiten a mi.
-Volen el C. J. -Per què l'empaiten?
-El vaig salvar de gent malvada. -Com de malvada?
-No ho sé. Malvada. -Mira, fes-me un favor.
Atura't, que marxem.
Què dius? Tu també la tens!
No fotis. És conya, oi?
La teva foto de segrestador és millor que la meva. Fugitius!
Atura't ara mateix. Trucaré a la policia. S'ha acabat.
No és una bona idea si ens estan buscant.
I el meu mòbil? Merda, l'he deixat…
-És al Buckee Cheese. -No hi podem tornar, Bri-Bri.
La cambrera es pensava que volia segrestar els nens.
-Faig pinta de pederasta? -És pel paravent.
Trucada entrant de l'Emily.
Per què li truca a ell, la mama?
Perquè li he donat el seu contacte per si…
-Per si què? -…la cosa anava bé
i ens fèiem millors amics i volíem quedar tots.
-Doncs no la decebem. -No l'aga…
Emily! Com va, reina?
Hola.
-Ets en Jeff? -Tu diràs.
Tinc ganes de coneixe't. M'han parlat de tu.
-Ei. -Només fa que presumir.
-Hola, Em. -Hola. Que maco, en Jeff.
No deies que era un animal?
No, no he dit "animal", he dit "animat".
És alegre i rialler.
Ah, animat. Me n'alegro, que feu amics.
Ostres! Esteu enmig d'una persecució?
Ja és la segona! De bojos, oi?
Sí que és de bojos. Com va el congrés?
Doncs força entretingut. No saps qui m'he trobat.
Fantàstic. Dona-li records.
Adeu.
Cinturons, nois.
-Espera. Què fas? -Tranquil, Bri. Tu deixa'm a mi.
Afluixa! Encara mataràs algú!
Ei!
Ets boig o què?
Mare meva!
Aturi's!
-No, no. -Aparta't.
-No, no! -Aparta't!
No!
Estàs sonat!
-Mira els senyals! -Són recomanacions.
Mans al volant!
-Per l'amor de Déu! -Va tot bé.
Gira!
Tira, tira!
No!
Hòstia puta!
-Vigila el cotxet! El cotxet! -El cotxet!
Correu!
T'has proposat atropellar gent?
-Merda. -No!
Mama!
-Et toca! -No!
-Va, papa! -Ets boig!
Agafa el ritme!
Molt bé. Va, tira.
Amb compte!
Mare meva!
Algun problema?
-Què passa? -Què coi passa?
Merda! Papa, la bòfia!
No fotis! De debò?
Encara vols que m'aturi? Recorda que ets un pedòfil.
Ets un pedòfil?
-Els cascos! -Sí que ho és.
Tio, ara què fem?
Bum! Ha molat, eh?
Mira, són com la nostra tribu.
La Màfia Mama.
Una colla de mares borratxes. Deuen anar a dinar.
On dinen?
ALERTA SEGRESTADOR DE MENORS
Merda.
El cabronàs en duu un d'igual!
-Què fots? -Camuflar-nos, Bri.
-Mira això. -Compte!
Què coi fot? I tu què fots?
-No vull que em vegin. -Et persegueix la poli.
Això tant hi fa.
Noies, ha arribat el dia.
El pedòfil del parc és darrere meu.
-Que fort, Leslie! Què fem? -En formació de rombe.
Ha arribat el dia de la veritat.
Rebut. Començo maniobra.
Cobreix-me, Marla.
Castraré aquest malparit.
-Per què frenes? -Les teves amigues ens tanquen.
Som-hi, Bri. Me les carregaré.
-No, no. -Sí, carrega-te-les.
No ho facis!
Carai.
-Està bona. -No comencis.
Quin bombó. No sé si la vull matar.
Què?
-Merda. -Què passa, pallasso?
Pallasso? Jo?
Podem intentar no matar-la, sisplau?
Eli, auriculars fora! Agafa la Taser de la bossa!
Aquesta no, l'altra.
Sí! Ara pots posar en pràctica tot el que fas al Fortnite.
Veus el carallot que va al davant?
-No! -És un pervertit.
-Què els donem als pervertits, amor? -Una descàrrega als ous.
A la cara també val. Fes feliç la mama.
-El seu mocós em vol executar. -Tanca la finestra.
No penso rendir-me, Bri!
-És l'enemic. -Té dotze anys!
Exacte!
Eli, què coi esperes? Deixa'l sec!
No dispararàs. No tens ous, marrec.
Tu no en tens!
Que bèstia! Ho has vist?
-Papa, en venen més! -Què farem?
Tranquil, Bri. Aquestes coses se solucionen soles.
Veus el que et deia, Bri?
Sí!
Mare meva! Xoca, tio!
-Xoca! -Que no la xoco!
-Prou. Marxem. -Exacte. Agafem aire, Bri-Bri.
Deixa de dir-me Bri-Bri, sents? No som amics.
-Uau. -Què m'he perdut?
Per la teva alerta, n'hem de robar un altre.
Era robat?
Et penses que compraria aquesta merda?
S'ha acabat. C. J., Lucas, marxem.
-No t'enduràs el C. J. -I tant que sí.
-I on anireu? -A casa.
Lluny d'aquí i d'aquesta bogeria!
Ja…
Mare meva!
No és bona idea, Bri-Bri.
De debò? Per què?
Us aniran a buscar allà
i us pelaran, a tu i a tota la família.
-Tu què mires? -Lucas, no em perdis de vista.
-Com em trobaran? -Igual que a mi, Bri.
I he conduït 300 km per fugir-ne.
Sí!
ADDICTE AL SUCRE MOSTRES GRATUÏTES
Espera.
Si t'ho explico tot, tindràs la ment oberta?
No fas pinta de tenir-la.
Tindré la ment oberta. Va, digues.
Saps aquella feina de vigilant que t'he comentat?
Era en un edifici secret.
No sé de qui era ni què hi feien. No em deixaven entrar.
La feina era esgotadora. T'obligava a fer servir el cap.
Podia fer veure que era el Kung Fu Panda i molava bastant.
Em van dir que havia de patrullar
i deixar-me fer tests de drogues.
No sé com els vaig superar.
No tenia cap possibilitat, literalment.
En fi, quan treballava a l'edifici secret,
només vaig veure un empleat barbut
que semblava el Zach Galifianakis.
Però no l'era.
L'hi vaig demanar i em va dir: "No, però m'ho diuen molt."
No ens deixaven dir els nostres noms reals,
així que jo li deia Galifianacós.
I, fa unes setmanes,
va arribar un camió amb un paquet.
Cosa molt estranya, perquè no tinc ni compte d'Amazon.
No el volia deixar a fora per si era molt important,
com l'Arca de l'Aliança.
Així que el vaig entrar.
I ho vaig sentir.
Càgon la puta!
Estàs rodejat, cabró.
Et volarem el cap.
Hòstia. Qui hi ha?
Jo.
Vaig rebentar la porta, perquè soc així de cepat.
I què vaig fer?
Rescatar-lo com un rescatador.
Com el paio d'El guardaespatlles, però molt més guai.
Doncs així va anar.
-Així va anar? -Sí.
Estàs com un llum d'estadi! Ho saps?
"Psicolíquid"?
Quina passada, oi?
Mil mil·ligrams de cafeïna.
És molt?
Sento que em crema tot.
Com si anés en un drac…
Com si fos un llamp gegant!
Nois!
Ostres!
No us exciteu!
Mare de Déu!
Qui és aquesta gent?
I per què no ho denunciem?
És que hi va haver un petit malentès.
Malentès de quina mena?
Bon dia.
Mirin.
No és fill meu, però és el fill d'algú i l'he robat.
Però, ara que ho he fet,
crec que algú ens empaita per matar-nos.
Oi que m'entenen?
-Sí que és un malentès. -Oi?
O sigui que, amb la policia, no hi podem comptar.
Què?
Ens segueix?
Sí, els he robat.
-No pot ser. En Lentucas. -Collons.
Què passa, Lentucas? És la teva xicota?
Tens algun problema?
Algun problema, capsigrany?
Collons.
Ets home mort.
Hòstia!
Tio!
Pirem!
O sigui, m'has mentit en tot. No se t'ha mort la dona.
-Això és bona notícia, oi? -A veure si ho entenc.
Uns paios sanguinaris ens volen matar a mi i a la meva família
perquè vas robar el C. J. d'una instal·lació secreta.
-Sí. -Alguna altra mentida?
Ara que ho dius, hi ha una altra cosa.
Ho sospitava.
El C. J. no es diu Christopher Jif.
-Ah, no? -És la crema de cacauet.
No sé què volen dir les lletres.
Tens raó, Bri: només ens tenim l'un a l'altre.
No ho he dit mai.
Lucas, C. J. Som-hi.
-On coi són? Lucas! C. J.! -C. J.?
-No fotis. -Ens han trobat.
-Què fas? -Robar un cotxe.
Tris, tros, un potet d'arròs.
És un senyal o no?
-Vaig a buscar-lo. -Bri-Bri!
Merda.
Lucas!
-Què passa? -Lucas?
Anirem al Costco. Quin horror.
-Ostres, però què passa? -Lucas!
Lucas!
Tranquil. Soc aquí.
Jo et protegeixo. Tranquil.
-No passa res. -No, no podem… On és el Jeff?
-No el necessitem. Tranquil. -No, no.
Hem de trobar el Jeff.
-No ens… -Ens ha de protegir.
L'hem de trobar.
No, no! No, no!
No! No, no! No!
Ho heu vist?
Flipant, oi?
Que bo que soc.
Aquí ha estat bé.
Papa, ens empaiten.
Tira, tira!
Encara venen?
-Com ens troben? -Creus que és per Treadstone?
És d'una pel·li. No és real.
Però van trobar el Matt Damon. Tot el que fem és localitzable.
Ja ho tinc: tenen el meu mòbil.
Localitzen en Lucas amb l'app.
Lucas, treu el GPS i apaga'l, sents?
No l'encenguis.
Això, apaga'l. Tot és culpa teva.
És broma, nano. És broma!
En gran part sí, però no tot.
Gràcies per defensar-me abans.
Ha sigut molt guai.
Guai.
És de bojos.
No sé ni què pensar, tio.
-Què? -No puc ser un bon pare.
De què parles?
Els has salvat tu, Bri.
Ets un pare collonut.
I tens un fill fantàstic.
Que t'estima.
No n'estic tan segur.
Saps què?
Ser padrastre és ben…
Pensava que tindria fills als 20 o als 30.
Però no va passar i ja m'anava bé.
Però va arribar l'Emily i vaig dir: "Ostres!"
Una dona de deu que…
és fora del meu abast i…
-Totalment fora del teu abast. Per molt. -Ja. Gràcies.
-Ben plantada, amb un gran caràcter… -Ho he entès, tio.
-…realment fora de l'abast. -Que sí, home.
I venia amb aquest nano.
Em va començar a dir papa,
i jo deia…
"Ostres, tu."
No sé ni per on començar, saps?
I pensava: "No mereixo que em digui papa."
I em sabia greu per ell,
que havia d'aguantar un vell com jo.
Què vols dir un vell?
Però si ets l'hòstia.
Ja m'agradaria tenir un pare com tu.
I el cuides tan i tan bé.
Els hem de dur a algun lloc segur.
Un lloc completament aïllat.
Ja sé on.
No ens hi trobaran.
EL PI COMUNITAT DE JUBILATS
Ens amagarem aquí?
Flipant, oi?
-Gordan, vaig en pilotes. -Gràcies.
-Jeff. -Hola, Gordan.
-Hola. -Brian, et presento el Gordan.
-El meu pare disfuncional. -Un plaer.
I en Lucas, el seu fill. I aquest és el C. J.
No m'havies dit que eres pare.
No soc pare.
Ets cec o què?
És clavat a tu quan tenies la seva edat.
Crec.
T'ha…
En Jeff t'ha dit que el vaig abandonar?
Encara no.
Molt bé. Doncs passeu.
Passeu.
I segueix enfadat per una cosa que va passar fa 30 anys, el tio.
Em vas deixar en un orfenat de nenes.
No es mereixen.
Brian, quan va morir sa mare,
vaig entrar en pànic.
Estava sol, i era jove i estúpid.
I tenia por. La idea de ser pare em superava.
Però t'anava seguint la pista.
Mira. T'ho volia ensenyar.
A veure.
Ho veus?
Com dues gotes d'aigua.
Mira el petit Jeffy amb totes les famílies d'acollida.
Vas tenir sort i tot.
Espera.
Home, té raó. Sou clavats.
El C. J. és fill meu?
Què passa aquí? Com pot ser?
No coneixes la mare?
Pels meus problemes emocionals,
he cardat amb milers i milers i milers de dones.
No es mereixen.
-Tu amb quantes dones has cardat, papa? -No n'has de fer res.
O sigui que ets fill meu.
Per això ets tan ben plantat i fantàstic.
-Ja ho pots ben dir. -Farem molt bon equip.
Ens divertirem molt. Xoca-la.
Ei, Jeff.
-Gordan… -Digues.
…podem parlar un moment?
Mira…
Ens fas un favor?
Uns paios ens empaiten i no és segur per als nens.
Te'ls podem deixar uns dies?
Es poden quedar amb tu fins que ho haguem resolt?
Doncs…
M'ajudaràs, papa?
No puc. Em sap greu.
És que no soc…
d'aquesta mena.
Estàs bé?
Hem d'esbrinar per què t'han fet això.
Qui podria voler un fill meu?
Com he de ser pare jo?
Mira el meu.
Per això em vaig allistar. Tenia el meu equip.
Una família, per fi. I tampoc la vaig saber cuidar.
Sergent, què fa?
Acabi amb ell!
No vaig poder.
Em van fer un consell de guerra.
Continues sent el soldat perfecte, Jeff.
Tant de bo en tingués més com tu.
Perfecte? I una merda.
No és cap defecte, home.
Tal com ho descrius, sembla que aquell coronel t'apreciava.
Sí, el coronel Kurtz.
-Sempre va mirar per mi. -D'això es tracta, no?
Que sàpiguen que mirem per ells.
Sí que és fill teu, sí.
Què fas?
No res. És que…
Si mengem igual, resulta que…
I tu menjaves així, saps?
Mola.
Hem d'esbrinar per què t'han fet això.
No coneixes ningú del lloc aquell secret?
GALIFIANACÓS
El Zach Galifianacós!
-Compte. -Estic bé.
Com el trobarem?
-Farem veure que lliguem. -Com?
En Zach no lligava mai.
Em demanava ajuda amb les apps de cites.
No sabia el que feia.
I jo sí, òbviament.
Em feia passar per ell i m'escrivia amb noies,
i ho feia de cine.
Ara sí que sí!
Ai, mare.
Aquesta és la definitiva. Amb aquesta tinc opcions.
-Com és? -Perquè és mig cega!
Ni em veurà.
Molt maca.
Tio, hi has posat el meu cos?
Sí… T'ho hauria d'haver consultat.
Doncs farem això.
Entabanarem aquest coi de flipat.
No caldrà ni trobar-lo. Ell vindrà a nosaltres.
I al perfil fals ens direm Candi.
CANDI PSICÒLOGA I MODEL
-"Candi"? -Prefereixes Karen?
A mi m'agrada Candi.
Poseu-vos els auriculars i deixeu d'escoltar.
Tu relaxa't i deixa fer el mestre, d'acord?
"Hola, mariner guapot."
ZACH ESTRELLA DE CINE
Hola, mariner guapot.
Ja hi tornem.
Acabo d'arribar a la ciutat i m'agrades.
Bots russos.
Bon intent, Putin.
Bloquejar.
L'usuari t'ha bloquejat.
-Què? -Torna'm el mòbil.
-Torna-me'l. -Tranquil, Bri.
Prova d'entrar-li més suaument.
"Escolta,
vols agafar un bon pet, o què?"
Denunciar.
L'usuari t'ha denunciat.
-Però què li passa? -S'ha acabat. Torna-me'l.
-I què faràs? -T'ho he dit.
Entrar-li amb més elegància.
EMILY 39 ADVOCADA
Hola! Soc l'Emily. Encantada.
Caram, quina ratxa.
"Acabo de veure el teu perfil."
"A mi també m'agraden els pterodàctils,
la bulímia, Love is Blind
i la cultura mormona."
Com toca els ous.
Sí, sembla que tenim molt en comú.
Quin és el teu mormó preferit?
El mormó preferit?
El mormó preferit.
Top Gun: Maverick.
No és real.
El Jay-Z?
El meu mormó preferit és el Jay-Z, esclar.
És perfecta.
"És genial parlar amb algú normal de debò."
"Detesto quan em topo amb gent fastigosa i agressiva."
"No m'interessa la teva ment bruta." Tal qual.
Vols que agafem un bon pet, o què?
Ara. Veus què et deia, Bri?
"Vols saber el que em posa calenta?"
No fotis.
Altre cop no.
-Què passa, puta? -T'hem enxampat.
No m'engarjolaran.
Fote't, pervertit.
Molt bé.
Ara tindrem una conversa la mar de tranquil·la.
Què feies amb el meu fill?
Treu-me això, va. Ja sé qui ets, tanoca.
Merda. De debò?
Sí, Jeff. Ets un paio força reconeixible.
Collons!
Vull respostes. Ara.
Canta d'una vegada!
Vols que t'ofeguem?
Què?
Tu ho has volgut.
Com t'ho penses…?
-No es fa així, Jeff. -Sí, senyor.
Em prepararàs un batut de proteïna?
Prepara't per parlar, imbècil.
-Au, va! -Tens set?
Què, funciona o no?
A veure… Podem parlar un moment?
-Estava a punt de fer-lo cantar. -Vine.
Sí, mama?
No sé què estàs fent, però no funciona.
-Com? Si gairebé el mato. -Exacte.
-L'has hidratat, res més. -Vols fer de poli dolent?
-Cap problema. -Molt bé.
-Tu pots, papa. Fes-lo parlar. -Ja ho sé. Ara ho faig.
Espera, què fas? Per què vols això?
Per torturar-lo.
Reservoir Dogs.
Ja. Molt bé.
Ho miraré amb delit.
-A l'estil Reservoir Dogs. -Això.
Collons.
Ara no rius tant, eh, puta?
Sembles el Chris Christie a Ballant amb les estrelles.
-No s'espanta. No té por. -No et rendeixis.
Torna-hi, va.
Saps què?
Prou… de ximpleries.
És un kit de manicura de viatge.
Què més voldries.
-Tria l'arma, amic. -El raspall de dents.
-Les vols dins teu? -Què?
-Començaré per aquí. Tant me fa. -Clava-l'hi, coi!
Segur que aquells dos marrecs m'interrogarien millor.
Per què no us canvieu?
Ei.
Mira…
Em fas quedar com un matat davant del meu fill.
No penso dir-te res, sents? Tant me fot el que m'ofereixis.
O el que em facis. No us explicaré una merda.
Això és el que va passar. Per on començo?
Aquell nen no és fill teu,
tot i que us assembleu molt.
És un anàleg genètic teu.
Un anàleg genètic?
Vols dir un clon?
Sí. Que llest. Un clon.
És un anàleg genètic, un clon.
Es diu C. J.,
que vol dir, literalment, Clon Jeff.
És exactament com jo?
Una versió modificada.
És més ràpid,
més fort i molt més llest que tu.
És una versió millorada de tu.
Tu ets de l'escola pública, ell podria anar a Harvard.
Per què ho vas fer?
No, jo no vaig clonar ningú.
Només era el mainader.
Doncs qui ho va fer?
No us ho puc dir.
Només tinc un nom, però no us el penso dir, perquè…
D'acord! Simon Maddox.
Simon Maddox. Deixa la làmpada.
Qui coi és el Simon Maddox?
No teniu ni idea d'on us esteu ficant.
A veure. Qui és el Simon Maddox?
I per què coi va clonar el Jeff?
SIMON MADDOX EL GENI DESCONEGUT
Uau, sí que és un geni.
GENETISTA RENEGAT
Uf, un supergeni.
DIK DOK ME LES REPASSO TOTES
Ara veuràs.
Ja. I fot vergonya.
Em pots llegir el pensament?
Sí.
Que fort.
Tinc una idea.
Alexa, posa hip-hop clàssic.
Flipa.
EMILY (DONA D'EN BRI-BRI)
Merda.
Hola, Em.
Anem una mica tard, res més.
Em?
Mira la pantalla.
¿Vols que la seguim a casa
i li fem una visita?
No, no ho vull.
Doncs lliura'ns el nen.
Ves a les coordenades que t'enviem.
Si no, visitarem la teva dona.
Ho veus, Bri-Bri? Ens ho passem pipa.
Ets l'hòstia.
Com has trobat el Simon Maddox?
Has fet de pèrit forense?
Bri-Bri? Estàs bé?
Sí. Sí.
Molt bé.
Per fi, eh?
El C. J. i jo ens comencem a entendre.
És increïble, oi?
Sí que ho és.
Per cert, et volia agrair la xerrada d'abans.
Crec que tens raó. Seré molt bon pare.
-Va armat! -Mare meva, la pelaran!
Hem de seguir molt més?
No queda gaire.
Quines ganes de tenir-lo al davant.
-Oi, C. J.? -Sí.
No deu ser aquí.
M'imaginava un lloc de l'estil de l'Àrea 51.
Potser ho has peritat malament.
Lucas, entra al cotxe.
-Per què? -Entra-hi ara mateix.
Bri,
què passa?
Jeff, em sap molt de greu.
Per què?
Ajupe't!
-Alto! -No et moguis!
Volien fer mal a l'Emily, m'entens?
L'apuntaven amb pistoles, tio. No sabia què fer.
Qui coi ets tu?
Ja saps qui soc.
Ah, sí? El Capità Carallot?
No.
És el Simon Maddox.
Ep! No el toqueu o us mato!
No el toqueu!
Per què ho fa? Quin sentit té tot això?
Només és un nen.
No és només un nen.
Per què a mi?
Per què m'heu fet això?
No soc qui et pot contestar.
Vinga, C. J.
Un moment. Espera.
Deixa'm acomiadar.
Creu-me que és més dur per a tu que per a ell.
El C. J. no és capaç d'establir connexions emocionals.
No forma part del seu ADN.
I una merda.
Ho demostraré.
Ei.
T'estimo, noiet.
I sé que tu m'estimes.
No sé què vols dir.
Què vol dir "estimar"?
És al teu cor.
No sents res al cor?
No.
No sents res de res?
No.
No m'ho crec.
Això no és un comiat, sents?
Ens veurem molt aviat.
Xoca-la.
Vinga.
No em deixis penjat. Ara no.
Sisplau.
C. J.!
Lucas!
Lucas, marxem.
Puja al cotxe.
I ara què, cabró?
Ui, no!
L'he atropellat?
He quedat guai?
No, però l'has distret.
I el Jeff l'ha deixat KO.
Ostres.
Lucas, em…
Em sap greu.
Sé que no…
No soc el pare que tu…
necessites, o…
el que voldries de debò.
Què dius?
No soc jove.
No soc forçut. Sé que no…
Ets el meu pare.
No vull que canviïs per res.
-Ah, no? -No.
Et tinc a tu, oi?
Sí.
Jeff, el lligo i el torturo com hem fet amb el follet gras?
Ho faries?
Necessito un moment per recuperar-me de la traïció del teu pare.
Em sap molt de greu, de debò.
Tant és.
-He fallat. -Què? No has fallat.
-Anem a buscar-lo. -Ho ha dit clar.
No sent res per mi.
Ja està, doncs? Després de tot el que hem passat?
Tant és. No vol que vagi a cercar-lo.
Esclar que vol!
Escolta'm. No ets com el teu pare, d'acord?
Saps per què ho sé?
Perquè sé que tens cor.
Vigila, Bri.
-Ja parlem com millors amics. -Ens hi acostem, però…
El teu mòbil.
Lucas, on és el GPS?
A la dessuadora…
-La té el C. J. -No l'havies apagat?
Sí.
-Saps què vol dir? -Què?
Digue-l'hi, Luke.
L'ha encès perquè vol que el rescatis.
-Com sabeu que és el que vol? -Perquè ets el seu pare.
Ja ho pots ben dir.
ACCÉS RESTRINGIT
NOMÉS PERSONAL AUTORITZAT
És on vas treballar?
Sembla un laboratori.
-Per què el volen aquí? -Perquè el Maddox és un friqui.
Lucas, queda't al cotxe i tanca les portes.
Vull que estiguis segur, entesos?
Ara és el més important per a mi, sents?
D'acord. Però tornareu, oi?
Esclar que tornarem. Oi, Jeff?
Tots dos?
Esclar.
Som-hi, va.
-De debò? -No facis el burro.
Per què està obert?
Sembla que ens esperin.
ALERTA SENYAL FINALITZAT
No ho sé. Què fots?
Separem-nos i el trobarem.
-Doncs digue-ho. -I què he fet?
-Mentida. -No ho captes o què?
Para amb les mans.
-Hosti! -Hola.
C. J., quin ensurt.
De què vas vestit?
Al final, no n'hi ha hagut per tant. Aviso ton pare.
Ei, què dius?
He trobat el C. J. Com et quedes?
Com és possible?
¿Et pensaves que eres l'únic…
heroi?
Un moment. Hi ha dos C. J.?
És de bojos.
Quin és el nostre?
No ho sé.
Ei, nois. Qui dels dos és el meu?
Ei, nois! Nois!
Ei! Calma!
Cabró!
-T'has passat, no? -Era en defensa pròpia.
-Estan posseïts o què? -No, això em fa mala espina.
Me'n vaig.
Mare meva.
Però què coi?
Au, va.
-Apa. -No.
No.
-Què coi passa? -No.
-Calmem-nos tots. -No.
-Calma! -No!
De pressa!
No!
-Em sap greu. -Surt de sobre!
-Perdona. -M'està mossegant!
Jeff, no hi veig! Treu-me'l de sobre!
Perdona.
Per què et disculpes?
Per apallissar miniversions de mi!
I no en puc parlar amb ningú!
-Atura't! No m'agrada! -Fot-li i disculpa't.
Carai. Perdona. Em sap greu.
Carai.
Collons!
Uf, no em puc creure que n'hagin clonat tants.
-Seran malparits! -N'hi havia un munt.
Tu també…
ho sents?
Sí.
Què és?
No ho sé.
Un tiranosaure?
Mare de Déu!
Ja són nostres!
Merda!
Això és Esparta!
No, no, no!
Thelma i Louise?
-Cal que ens donem la mà? -I tant que cal.
A prendre pel sac.
Sembla que duguin collars de gos. Mira-te'ls.
És una tanca elèctrica. No poden passar! Increïble!
Sí! Quin descans!
-Idiotes. I ara, què? -Com…?
-I ara què? Eh? -Ara us foteu!
-A cagar! -Sí! Exacte!
Exacte!
D'acord.
Ei, Bri.
Recordes què va dir la Jenny al Forrest abans que arrenqués a córrer?
No.
Corre, Forrest! Corre!
Collons!
Què passa, mestre?
Hola, Jeff.
Lucas! Hem de marxar.
-Papa, què passa? -Hem de marxar.
On és el Jeff?
Coronel?
Què hi fa, amb aquest friqui?
Calla, matat. Tinc un Bugatti.
Ara tinc les dones fent cua.
Veig que us heu fet amiguets.
Què coi és tot això?
En fi, després de tot el que has fet per nosaltres, Jeff,
-mereixes algunes respostes. -Sí.
Per què m'heu fet això?
Perquè eres el soldat perfecte.
Un espècimen físic únic.
Però saps quina és la teva kriptonita?
El suquet jueu?
Tens massa…
empatia.
C. J.
Estàs bé?
Resulta
que no vas ser l'únic a fallar la pàtria al camp de batalla.
Els soldats es cansen,
tenen por,
desenvolupen emocions…
Bé, doncs, havia de solucionar el problema.
I quan em vaig topar amb el geni d'en Simon…
Geni, imbècil.
…ni el mateix Simon era conscient de què podria fer amb la seva tecnologia.
Podria crear el soldat genèticament perfecte.
Només ens calia el teu ADN superior.
Els tests de drogues.
Eres el candidat ideal, Jeff.
¿M'està dient que tots aquests mocosos seran…
supersoldats?
Dissenyats per ser immunes a la fatiga.
I ara, la prova final.
Endavant, C. J.
Fes el que t'han ensenyat.
Sergent Eamon,
gràcies pel seu servei.
C. J., escolta'm.
No…
No ets una màquina.
Saps per què ho sé?
Perquè, si som iguals,
vol dir que tenim el mateix cor.
La mare que et va…
M'has trencat el cor.
I ara què, cabrons?
L'he atropellat?
Com ho he fet?
He quedat guai?
I tant, papa.
Com un dolentot.
Sí, oi?
Ho hem aconseguit.
Xoca-la.
Millors amics, Bri?
Millors amics, Bri-Bri.
Com tornarem a casa?
No tenim cotxe.
Doncs ens tocarà robar-ne un altre.
Així m'agrada, Bri.
Un moment.
Què farem amb tots aquests petits monstres?
Bum, cabronassos.
Capgròs!
T'ho volia dir.
Quin tòtil.
Ja saps què diuen.
Perdó.
No afluixaré, Bri.
És un marrec perillós de dotze anys.
Ja.
A L'AVENTURA AMB LES CRIATURES
No és bona idea, Bri-Bri.
Ei, com va?
Com?
Mira… Em sap greu.
Merda.
-Et falta un bull? -A mi?
Ets un pollastre total…
-Un pollastre? -Un desastre.
Com què?
Doncs, per començar, crema de sol i biquini.
Això és una altra cosa.
Banks, no riguis.
Espera.
Què farem amb la família de petits…?
Com en diem?
Petits monstres.
Espera. Què farem amb…?
I segueix enfadat per una cosa que va passar fa 30 anys, el tio.
Has aparcat al meu lloc, Brian?
M'he inventat el sorollet.
Quina merda, fins i tot per a mi.
Et va bé a seques, Bri?
Com era?
Et va bé Bri…? Merda.
Et va…?
Et va bé Bri a seques?
Et va bé Bri a seques? Ja ho tinc.
Ei…
Mira la llista de coses guais que hem preparat…
ara que ma mare cria malves.
Cagondena.
Cinturons, nois.
-Què fots? -Ens han canviat els nens.
Ara sí que l'hem cagat.
-Ens han canviat els nens. -No hi ha manera!
Espera.
Què farem amb tots aquests petits monstres?
Et passa igual que a mi.
-Bum! -Gairebé em cau.
Ei, Hunt, ja els guanyarem, col·lega.
De col·lega res, tio.
De tio res, fill.
L'he espifiat?
Un altre se'm va dessagnar als braços mentre el veia morir.
Flipant, oi?
Terrible.
-Va! -Ai, la porta.
-Va! -Perdó.
Collons.
Emily! Com va, reina?
Hola. Ets en Jeff?
En carn i…
Hola, Em. Em toca a mi?
-Esperava… -L'he cagat.
Volia dir una altra cosa.
Surt de sobre. Quin tuf d'animal salvatge.
No sé on posar les cames.
Ha sigut ben estrany.
Què, com ha anat a casa de l'amiguet?
En Lucas diu que ha sigut el millor dia del món.
Sí, ha sigut força entretingut.
Bri-Bri!
Què vols? Són les dues de la matinada.
No tenia l'adreça i he hagut d'anar picant portes.
-Endevina què ha passat. -Ara no vull.
-Endevina. -Que no vull.
-Tu prova. -No estic d'humor.
Que provis!
Has robat un altre monovolum.
Com? Que absurd. No.
-Han cremat casa nostra. -Qui? El Maddox?
No, una altra organització malvada.
Ara t'ho explico. Som-hi, C. J.
-Jo a dalt! -Jo a baix!
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu Guillermo Parra