ÎN CĂUTAREA LUI JOY DE TYLER PERRY
Mă așteptam la locuri mai bune.
Un loc măcar, vrei să zici.
Ținuta aia e sigur creația lui Joy!
Pat-treek îi fură ideile.
Iar aia e din albumul ei de schițe din 2012, din facultate.
Zice că plătește tribut.
Da, lăsându-l pe Pat-treek să facă milioane pe seama talentului ei!
În timp ce o tratează ca dracu'.
- Se uită încoace. - Nu-mi pasă.
Bună, fată!
Nu mai spune nimic! N-are rost. Nu spui nimic drăguț.
Ia uite! Îți vine să crezi? Uită-te la el!
Îi trimite bezele?
Zice că ies împreună.
Fato, locuim împreună. Am ști.
Ea îl sună de fiecare dată. El nu sună deloc.
Ea îl invită peste tot. El n-o invită nicăieri.
A rămas peste noapte o dată. E ceva.
Pe canapeaua noastră.
- De ce îi dai speranțe false? - Cred în iubire.
- Fato! - Chiar cred. Și e singură.
Nu e un motiv s-o încurajezi să umble după unul care n-o place.
S-o lase mai moale cu romanele de dragoste!
Nu există bărbați ca-n cărți.
Ce? E însărcinată?
De ce v-ați oprit? Mai repede!
Ce e cu șalul galben?
Ai fi căzut dacă n-ai fi mâncat.
Ce era chestia galbenă?
- Luam inițiativă. - Ești Pat-treek?
Nu. Eu sunt Pat-treek.
Da, așa e.
Tu ești doar asistentă de designer de mâna a cincea.
Cam uiți asta.
Și ce e cu peruca?
E părul meu.
Mai rău. Cine poartă propriul păr în ziua de azi?
Trimiteți-o! Trebuie să ne grăbim. Dați-i drumul!
- Bună! - Bună!
Joy, cum te simți?
Sunt bine.
- Da. - Ești sigură?
Da. De ce n-aș fi?
Fiindcă nenorocitul ăla… ți-a furat creațiile.
Nu mi le-a furat. Lucrez pentru el. Sunt plătită ca să ajut.
Îmi place că se minte singură.
Am văzut culorile alea și rochiile
în albumele tale ani de zile, în facultate.
Sunt ale tale!
Joy, simte-te bine! Știi că are toane.
Când nu are? L-ați văzut pe Colton?
E acolo.
Ieșiți împreună sau nu?
Nu pare că sunteți împreună.
- Ți-am zis, o luăm ușor. - La naiba!
El s-a despărțit de curând, iar eu am avut…
O despărțire urâtă. Mai știi?
Nu pare că-l interesezi.
- Drace! - Iartă-mă!
- Trebuie să fii așa directă? - Da.
Și până când o ținem așa?
M-am săturat să te văd călcată în picioare.
Joy, nu mai suntem la facultate. Asta e lumea reală.
Iar tu încă visezi
că Pat-treek o să-ți ofere o linie vestimentară
pentru că lucrezi pentru el? Uită-te și tu!
Îl interesează doar persoana lui.
Într-o zi, veți vedea.
Va fi numele meu acolo: Joy Lynne Designs. Asta va fi petrecerea mea.
Trebuie să am răbdare.
Melodramă, la dreapta.
- Bună! - Bună!
- Ashley, Littia, bună! - Bună!
Te-am văzut cu modelele acolo.
Da, o cunosc pe brunetă. E din Jackson.
- Serios? - Da.
Și ți se pare normal?
Ce vrei să spui?
Tu și Joy ieșiți împreună.
- Li! - Poftim?
Joy știe că înseamnă mult pentru mine.
Va fi mereu cavalerița mea.
Ce dracu' e aia o „cavaleriță”?
Păi, un fel de cavaler de onoare.
Ne-am înțeles perfect de când ne-am cunoscut.
Ne uităm la sport. Îmi dă sfaturi excelente.
La sport.
E de gașcă ca băieții.
Cu un ambalaj frumos.
Cred că ar trebui să trecem la nivelul următor.
Vezi? Ți-am zis. Nivelul următor.
N-ar trebui să porniți de la primul nivel?
Vreau să vii cu mine în Colorado de sărbători.
- Serios? - Da.
Știu că n-ai familie aici, da?
Vino cu mine! Vreau să-i cunoști pe ai mei.
Mi-ar plăcea.
O clipă!
Maică-ta face ceai?
Da.
- Se duce în zona crepusculară. - Termină, Littia!
Doar…
Fată, nu te duce!
Când ajungem, am o surpriză pentru tine.
Vreau să fie și familia mea când te întreb.
O întrebi…
- Ce o întrebi? - Da.
Trebuie să plec acum.
Mă întâlnesc cu James la Washington.
Avionul tatălui său pleacă dimineață.
Îți iau bilet de avion.
Nu poate să meargă și ea cu avionul ăla?
Trebuie să termin aici. E în regulă.
- Bine. - Poftim?
- Doamnelor, vă doresc o seară minunată! - Pa!
Să ajungi cu bine acasă!
Vrea să te întrebe ceva.
Ce-o vrea să te întrebe? Dacă te măriți…
Nu. Îi place s-o ia treptat.
Poate mă roagă să fiu iubita lui.
- N-am încredere. - N-ai încredere în nimeni.
Mai ales în albi.
Ți-am zis să nu renunți la negri!
- Dansăm, te rog? - Hai!
Da.
- Mai vreau o băutură. - Clar.
Sper că ți-ai făcut bagajele.
Trebuie să-i aduc mașina mătușii.
Hai să ne grăbim! Știi că face urât.
- Mai am puțin. - Grăbește-te!
Bună dimineața, Littia! Ce-i cu ochelarii ăia?
E mahmură și fumată.
Dar am chef de citit.
Aici scrie:
„Punctul forte al colecției lui Pat-treek au fost culorile rochiilor.
„Părea o perspectivă complet nouă.”
Adică perspectiva ta.
Așa scrie în Fashion Fashion. Ei au drepturile asupra creațiilor lui.
Claiborne, care a scris articolul, trebuie să știe că sunt ale tale.
Tot vorbește? Căci eu îmi fac bagajul.
Joy, cum de ești așa liniștită?
Știu că urăști jobul ăla și pe tip.
Nu înțelegi lumea asta.
Pat-treek i-a plătit tribut lui Claiborne,
iar eu îi plătesc tribut lui.
Da.
Te întorci aici plângând și țipând în fiecare noapte, din cauza slujbei,
apoi te refugiezi și îți îngropi fața în romanele astea de dragoste.
Și în înghețată.
Trebuie să plec. Îmi distrugeți starea de zen.
Iar acum dai fuga la Colton, ca în romanele alea,
ca să nu înfrunți problemele de la slujbă și pe cel care te înjunghie pe la spate.
Crezi că o să-i placă?
Da. Dar știi că e frig acolo.
Am văzut vremea, dar trebuie să fiu sexy.
Și degerată.
- Ce emoții am! - Hei!
Bine. N-ai decât s-o ignori pe Littia!
Dar să n-ai speranțe prea mari!
Știu că nu-ți place toată treaba asta.
Nu e vorba de asta. Ascultă…
Ce e aia?
Soarele. Se numește lumină.
Suntem prietene, da?
Când cunoști un tip, îți fuge mintea într-o lume de basm,
ca în cărțile pe care le citești.
Rahaturile astea n-au loc în viața reală.
- Mă faci nebună? - Nu.
Nu vrea să zică asta. E puțin îngrijorată pentru tine.
Atâta tot.
De pildă,
când ți-a frânt inima Antonio, ai luat-o la vale rău de tot.
- Littia! - O luaseși pe câmpii.
Apoi l-ai cunoscut pe hobbitul ăla, Taylor, din Nebraska.
Iar acum l-ai cunoscut pe unul din Colorado.
De ce nu cunoști un negru ca lumea din Bronx?
Unul mare și pătrățos.
Ca tine?
Zic doar că așa, din senin, vrea să-ți prezinte familia.
Ai grijă la organe, fato, să nu încerce să ți le ia!
Stai! Vrei să vorbim de Mark?
Mamă, ți-a zis-o!
Însurat și cu fufe pe Instagram?
- Nu mă provoca! - Bine.
Ți-a zis-o, soro.
Ce-ar fi să discutăm despre Donald?
Nu! Nu mă băgați în gâlceava voastră!
- Fiindcă Donald… - Mă rog.
- … era de încredere. - Nu mă ataca!
Deci toate am avut parte de destule.
Colton e în regulă. I-am presat pe bărbați, dar n-a mers,
acum încerc altceva.
Când îi lași pe bărbați să fie ei înșiși
și nu te aștepți la nimic, lucrurile sunt mai puțin dramatice.
- E doar… - O scuză ieftină?
Relațiile nu trebuie să fie dificile. Altfel, sunt forțate.
Dar trebuie măcar să ai o relație ca să…
Bine. Văd că nu te bucuri pentru mine…
Nu vreau să ne certăm, așa că s-o lăsăm baltă!
Hai să nu ne certăm! Să mergem la aeroport, da?
AEROPORTUL REGIONAL OURAY
- Bună! - Bună!
Mă bucur să te văd!
Bănuiesc că ești…
- Tata. David. - Bună!
- Îmi pare bine! - Doar o valiză?
Da.
Îi spuneam tatei că te pasionează moda.
Era convins că o să ai multe valize.
- De obicei, femeile de la oraș… - Ce ți-am zis?
Nu e ca toate femeile. E de gașcă, ca băieții.
Fiule, rochia aia nu e „ca băieții”.
Cred că ți-e frig. Hai în mașină! Iau eu valiza.
Bine.
Abia aștept să-i cunoști pe mama și pe ceilalți.
- Ce frumos e aici! - Da, ne place mult.
Încă nu pot să cred că Colton a plecat de aici.
Dar îți mulțumesc că îl ajuți să navigheze.
Se va descurca. L-ai crescut bine.
LITTIA - E SUPĂRATĂ PE MINE. DE-AIA NU RĂSPUNDE.
ASHLEY ÎNCĂ N-AI AJUNS?
LITTIA SIGUR A ATERIZAT.
ASHLEY POATE ÎȘI IA VALIZA.
LITTIA NU, E SUPĂRATĂ.
Abia aștepți sărbătorile de-acasă? Ne-a fost dor de tine.
JOY SUNT BINE. SUN MAI TÂRZIU.
- Da. - Ce bine!
ASHLEY TRĂIEȘTE.
LITTIA E SUPĂRATĂ.
DE-AIA RĂSPUNDE ÎN DOI PERI.
ȘTIU CĂ O SĂ IASĂ PROST.
E AȘA DE CREDULĂ!
JOY - HEI, SUNTEȚI PE GRUP. VĂD CE SCRIEȚI.
LITTIA ȘTIM.
Bun-venit la familia Whipliton!
Ce frumos e! Ca-n globurile de zăpadă.
- Îți iau eu valiza. - Bună! Sunt Wynona, mama lui Colton.
- Bună, sunt Joy! - Da, știu.
Știm cine ești.
Ai ajuns la fix.
Vine cea mai mare furtună de zăpadă din sezon.
Un metru și jumătate de zăpadă!
- Așa mult? Doamne! - O să fie groaznic.
- Bună! Sunt Heather. - Bună!
Am auzit lucruri grozave despre tine.
Vino încoace!
Vai, trebuie să intri în casă.
Ai haină subțire și rochie cu șliț!
Să se ocupe bărbații de valize!
Intră!
Ce casă frumoasă! Și confortabilă.
Mulțumesc. Ne place aici.
Ți-am făcut ciocolată caldă, să te încălzești.
Mulțumesc.
- Cum a fost zborul? - Grozav!
Bine.
Mulțumim, Joy, că ai grijă de Colton al nostru.
Da. Ne făceam griji că e la New York.
Era groaznic. Nu cunoștea pe nimeni acolo.
Apoi a zis că te-a cunoscut pe tine.
A zis că ești de fier. Mai dură decât băieții.
- Vorbea întruna despre tine. - Da, îți mulțumim.
Să n-o copleșim, doamnelor!
Camera ta e sus. Îți duc geanta acolo.
Vrei să te aranjezi puțin? A fost un zbor lung.
- Da. - O clipă! Vreau s-o fac acum.
- Abia a ajuns, Colton. - Hai!
Mor dacă nu aflu imediat.
- Stați! Înregistrez. - Vrei să o duci…
Nu, bine. Fă-o! David, coboară mai repede!
Vin. Stați așa!
Ce se întâmplă?
Te cunosc doar de vreo două luni și…
mă simt mai aproape de tine decât de oricine altcineva.
Mai aproape și decât de băieții cu care am crescut.
Sper să spui da.
Vreau să fii cavalerița mea de onoare.
Cavalerul meu de onoare, la nunta mea.
- Poftim? - Heather a zis da.
Și vreau să fii tu cavalerița mea.
Ce zici, Joy?
COLTON - HEATHER LOGODNĂ FERICITĂ!
- Da! - A zis da!
Ce fericiți suntem!
Scumpo, ești bine?
A fost un zbor lung. Pot să urc în cameră?
Ți-am zis eu că sunt prea multe emoții pentru ea.
Du-te! E sus, pe scări, ușa din dreapta.
Înviorează-te puțin. Îți povestim mai târziu despre nuntă.
Bine.
Mersi, tată.
Ce zi!
Ce n-aș da să fiu în locul tău!
Am nevoie de un zbor.
Ce se întâmplă? Abia așteptăm să ne povestești!
Spune-ne tot!
Joy, ce s-a întâmplat?
Aveai dreptate.
Cum adică?
Să nu începi cu „ți-am zis eu”!
- N-aș face așa ceva. - Ashley, tu n-ai face-o.
Da, eu aș face-o. Ce s-a întâmplat?
Trebuie să plec de aici. Are logodnică.
- Ce? Mai zi o dată! - Amuză-te, Littia!
M-a invitat la părinții lui
ca să mă roage să-i fiu cavaler de onoare la nuntă.
- N-ai decât să râzi! - Să nu cumva!
Nu, nu e amuzant deloc.
Aștepți să închid?
Trebuie să mă duc la baie.
Littia!
Ești bine?
Nu pot să mă uit la ei. Trebuie să plec de aici.
Să-ți găsim un zbor!
Am căutat eu. Nu e niciunul.
Închiriez o mașină și mă întorc acasă de Crăciun.
Joy, ești la 3.000 km de New York.
Nu-mi pasă!
Să nu faci o prostie, te rog!
- Trebuie să plec de aici. - Bine.
Du-te la biroul de informații și vezi ce găsesc ei!
Stai! Pe bune acum, da?
Când ajungi la ghișeul din aeroport,
caută un alb, da?
Uită-te în ochii lui și spune-i:
„Mă numesc Tina Turner.
- „Am 37 de cenți și o cartelă…” - Nu e momentul!
„Tocmai m-am certat cu soțul meu.
„Îți înapoiez banii când pot.”
- Nu știu de ce suntem prietene cu ea. - Mă bucur că te amuzi!
- De ce îți arde mereu de glume? - E demențial.
- Suferă! - Iartă-mă, gagico! Sunt fumată.
Nu mai fuma iarba aia de Crăciun!
Mă calci pe nervi.
Da, reușesc. Pot…
Valiza. Gata. Telefonul. La naiba!
Asta înseamnă familia.
Urăsc locul ăsta. Drace!
Așa.
Scuzați-mă! Cum ajung la aeroport?
Autobuzul spre pârtie vine aici într-o jumătate de oră.
- Bine, mulțumesc. - Cu plăcere.
Doamnă, nu e o ținută pentru orașul ăsta.
Vreți să vă încălziți?
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Bună ziua! Scuzați-mă!
- Primul avion spre New York? - Ne pare rău.
Nu va fi niciun zbor câteva zile, poate chiar o săptămână.
Așteptăm cea mai mare furtună de zăpadă din ultimii ani.
De ce zâmbiți?
Ne place să fim fericiți aici.
Aș încerca să vă rezerv un hotel, dar sunt ocupate toate.
Încă zâmbiți.
Dacă vă e frig, vă puteți încălzi în lounge.
Nu mai zâmbiți!
Sunteți bine?
Bună ziua! Aș dori o mașină.
Îmi pare rău, toate mașinile 4x4 sunt închiriate.
- Aveți altceva? - O singură mașină.
Aia.
O iau.
Nu puteți merge departe și va trebui…
- O iau. - Bine.
- Dar are tracțiune pe două roți. - O iau.
Va trebui să rămâneți în zona Ouray.
Dați-mi mașina!
Bine.
Sper că știți ce faceți. E periculos…
- Mă descurc. Mulțumesc. - Bine.
- Va fi o furtună puternică. - Am auzit, femeie! Da?
- Bine. - Mulțumesc.
Îmi dați cardul, vă rog?
Prefer să completez și apoi să vă dau cardul.
Bună! Nu închide! Littia nu e la telefon.
Te simți bine?
Da. Mă întorc cu mașina la New York.
Joy, știi să conduci pe zăpadă?
Nu mă interesează, da? Deloc!
Ce-ar fi să te oprești la un hotel și să aștepți primul zbor?
Nu, au zis că nu știu când voi putea să plec.
Trebuie să plec neapărat.
- Bine. - Știu că e și Littia acolo.
Sunt.
Dacă scoți o vorbă…
N-o să zic nimic, bine?
N-am vrut să te supăr, dar nu ne place ce faci.
Sunt bine. Puteți să-mi urmăriți telefonul, da?
Vă sun mai târziu. N-am chef de vorbă.
Ce porcărie! S-a rătăcit pe acolo.
Da, dar face mereu tâmpenii de-astea.
- Vă aud. - Drace! Te iubim.
Te iubim mult.
Fir-ar…
- De ce te vaiți? - Am uitat că e la telefon.
- De-aia nu mă mai place. - Nu e vina mea.
Virați la dreapta.
Peste 800 m, virați la stânga.
Nu cred că e bine.
Întoarceți la 180 de grade peste 90 km.
- Poftim? - Ați ajuns la capătul drumului.
GPS DISPONIBIL DOAR CU TAXĂ EXTRA
Chestia asta… E…
Minunat, Joy!
Ce dracu'?
Grozav! GPS-ul naibii!
Ce Dumnezeu?
E o glumă, nu? E o glumă!
Ce dracu' am făcut cu viața mea?
Vai, Doamne!
Doamne, m-ai trimis în iad?
Regret că mi-am urât viața.
Unde-mi sunt hainele?
Dumnezeule, bunica m-a avertizat că există iadurile astea.
Am fost răpită!
Ajutor!
- Ajutor! - Nu e nimeni în jur, kilometri întregi.
- Ar trebui să vii înapoi în casă! - Ajutor!
Știu că e un peisaj frumos, dar furtuna e după muntele ăla.
Ajutor!
- Ajutor! - Bine.
Ajutor!
Da, e frig afară.
Stai lângă foc și încălzește-te! Doar nu vrei să degeri.
Poftim!
E o pătură.
Să știi că ești în siguranță, dacă nu ți-ai dat seama.
Da?
Ești criminal în serie?
Așa arăt?
Nu sunt.
Unde sunt?
Ținutul Ouray, în Colorado.
- Trebuie să ajung acasă. - Ascultă…
Știu că vrei să pleci de aici,
dar se apropie furtuna dinspre muntele ăla,
așa că trebuie să ai încredere în mine. N-ai pe altcineva.
Cum te cheamă?
Joy.
Joy, așa mă cheamă.
Tu cine ești?
Ridge Philips.
Cum am ajuns aici?
Nu-ți amintești?
Păi…
M-am rătăcit. Apoi, mașina…
Eram la vânătoare, când ți-am văzut mașina virând în cerc.
Am încercat să-ți atrag atenția, dar mașina nu se oprea.
Și apoi a căzut în lac.
Ai trecut prin gheață.
A trebuit să…
Ți-ai riscat viața pentru mine?
Mi-ai salvat viața.
Mulțumesc.
O zici de parcă aș fi avut de ales.
Mulțumesc, dacă nu ești criminal în serie.
Te-am salvat ca să te ucid mai târziu?
Nu. Ascultă…
Imediat ce trece furtuna asta, te duc înapoi în oraș.
Dar o să fie una mare, deci o să dureze ceva.
Rămâi la adăpost și stai lângă foc, la cald.
Am eu grijă de tine.
Cât porți la pantofi?
Treizeci și opt.
Dă-mi voie să…
Așa.
Cred că-ți sunt cam mari, dar merg.
Ții și haine de damă pe-aici?
O să-ți țină cald.
La naiba!
Ce e? Știi că mă scol și trag un cui. Nu te supăra!
Nu, nu de-aia.
Ce e?
Te-ai dus să te culci aseară,
însă eu am rămas să urmăresc telefonul lui Joy, dar s-a întrerupt.
- Nu știu ce se întâmplă. - Sunt munți acolo unde e ea.
Sigur e bine. Stai liniștită!
- De unde știi? - Simt.
Gagico, ești dusă. Nu simți nimic.
Ai nevoie de relaxare.
Sunt sigură că e teafără. Las-o să respire!
Nu-mi place.
E frumoasă.
Cine este?
Sunt hainele ei?
Iartă-mă, am stins lumânarea.
- Nu-i nimic. - Nu, o aprind la loc.
Așa.
Știi, de când am ajuns aici, n-am întâlnit nicio persoană de culoare.
Iar singurul de aici m-a salvat dintr-un lac înghețat.
Aș fi putut muri.
Poate m-am înecat și tu ești Isus.
Poate că sunt în rai.
Crede-mă că-s departe de a fi Isus.
Iar tu nu ai murit.
De unde știu? Nu pot suna pe nimeni.
Îmi place să cred că raiul
e mai frumos decât cabana asta de vânătoare.
N-ai nici televizor, nici internet?
Nu, nimic.
Doar eu, natura și Dumnezeu.
Mi se pare greu și singuratic.
Nu, e liberator. Nu-ți distrage nimic atenția.
Ce gătești?
Tocăniță de iepure.
Sunt vegană.
O să mori.
Nu sunt fructe și legume pe-aici.
Am doar conserve de fasole.
Sunt bune și alea.
Ăsta e căminul tău?
Da.
Locuiesc în New York, dar sunt din Oakland.
Așa mai înțeleg.
Nu știu dacă e un compliment.
Femeile de pe aici sunt puțin diferite.
Nu pornesc pe furtună cu o mașină fără tracțiune integrală.
Unde te duceai?
M-am rătăcit, nu a funcționat GPS-ul.
Mă întorceam la New York.
Din Colorado? Cu mașina aia?
Recunosc, n-a fost o idee grozavă, dar trebuia să plec.
Nu mă interesa cum.
- Ce s-a auzit? - Patrula pentru avalanșe.
Trag cu tunul ca să nu se acumuleze multă zăpadă.
Deci n-ai telefon. Și ce faci în caz de urgență?
Ca atunci când era să te îneci?
Am rezolvat-o singuri, nu?
Nu vreau să fiu nepoliticos,
dar trebuie să te întreb ceva.
Ești sănătoasă mintal?
Poftim?
Da. De ce mă întrebi asta?
Să pleci pe vremea asta,
cu mașina aia…
Și eu te-aș putea întreba același lucru.
Aici, în mijlocul pustietății, singur…
Poate că și tu fugi de ceva.
Fasolea e aproape gata.
Bună! Cobori la micul-dejun?
- Te-am lăsat să dormi la cină. - Tata a zis că erai obosită.
Joy?
Unde e?
- Nu știu. - Sun-o!
Bine.
N-am văzut mesajul. „Scuză-mă, a trebuit să plec.”
- De ce să plece? - Nu știu.
De ce e deschis geamul?
Doar n-a sărit pe geam!
Nu știe că vine o furtună mare?
Ba da, i-a zis mama.
Du-te să le spui alor tăi!
Ce? Nu e bună?
Ba da, e bună.
Unde e toaleta?
- Stai! E o budă afară? - Da.
Bine, o să mă țin.
Ascultă, vor fi câteva zile lungi.
Nu ai de gând să mănânci carne? Și nici să folosești buda?
Păi, n-am nici apă îmbuteliată, îmi pare rău.
Când o să treacă furtuna?
Nu știu. E aprigă.
Poate dura câteva zile.
- Chiar și o săptămână. - O săptămână?
Înainte să poți pleca de aici, da.
Nu știu dacă ai observat, dar nu suntem pe un drum principal.
N-ajung plugurile de deszăpezit.
Deci n-ai cum să suni pe nimeni? N-ai stație, nimic?
Nu.
De ce?
Așa îmi place.
Da.
Pot să plec pe jos?
Pe jos? Înapoi în Ouray?
Da.
Nu. Mori până mâine-dimineață.
Dacă nu cumva vrei asta…
Nu am gânduri sinucigașe.
La cum conduceai, nu știu ce să zic.
Bine, hai să evităm discuția…
Bine.
Atunci nu mai pune atâtea întrebări!
Cel mai bun lucru
e să stai liniștită aici, până trece furtuna.
Apoi, mergem până la mașina mea
și te duc în Ouray.
E la 20 km la vale.
Perfect.
Care e problema ta?
E total aiurea.
Nu e nimic aici. Nu-s oameni, nu-i zgomot.
Cine face așa ceva?
Numai Unabomber ar face-o, nu o persoană de culoare.
Ești tare ciudat!
Mi-a ajuns câtă lume mi-a zis că sunt ciudat.
Nu vreau s-o aud și de la o străină.
Ești oaspete în casa mea.
Și, din câte văd…
ești în viață datorită mie.
Așa că las-o mai moale.
E pentru vânătoare.
Nu-mi plac armele.
Trebuie să mâncăm.
Ascultă, încerc să fiu drăguț cu tine.
Am provizii doar pentru mine. Nu așteptam musafiri.
Și…
am venit aici să fiu singur. Așa că…
Nu te supăra, dar e prea mult.
Nu atinge nimic, te rog!
Bravo, Joy!
L-ai ofticat pe tăietorul de lemne cu pușcă, când nu știe nimeni de tine.
Ce măgar!
De când stăm aici?
Ar trebui să sunăm la poliție?
Da.
- Sună la 919! - Bine.
Unde a zis că e în Colorado?
- Unde-s albii. - În Denver, nu?
- În zona aia. - Bine.
O să caut în zona aia.
Stai puțin! Ai numărul lui Colton?
- Da. - Da?
- Da. - Bine.
Mai știi parola mea?
De ce aș ști-o?
Folosește recunoașterea facială!
Crezi că mă recunoaște? Sunt dusă.
Poftim!
S-a deschis, nu?
- Cred că da. - Fato…
- Ce caut… - Numărul lui Colton.
Bine. Sună-l pe Colton!
- A trebuit… - N-ai numărul, nu?
- Mă calci pe nervi! - Drace!
- Mă duc să-i găsesc numărul. - Credeam că e celălalt telefon.
Stai! Cine e Colton?
Bine.
La trei, Joy. Unu, doi…
trei.
La naiba!
E cineva acolo? Mor aici.
Capacul era ud când te-ai așezat?
Cum adică? Da, e totul ud.
- Ar fi trebuit să-l ștergi. - De unde să știu?
Nu știi Poveste de Crăciun,
cu puștiul cu limba lipită de stâlp?
Ce tot… Ajută-mă! Am rămas înțepenită și mor de frig!
Am cafea caldă la mine.
Pot să te scot, dar trebuie să intru.
Cum să intri? Din rău în și mai rău.
Hotărăște-te odată!
Temperatura scade mult când dispare soarele.
Bine. Dar nu deschide ochii!
- Bine. - Închide ochii!
Uiți că te-am văzut deja goală.
Ce umilitor!
Bine. Nu mă uit.
Încerc să nu mă uit. Bine.
Bine, hai!
Gata, ieși de aici!
- La naiba! - Afară! Stai să ies de-aici!
ȘERIF JACKSON COMITATUL OURAY
- Biroul șerifului. - Bună ziua!
Avem o prietenă care a venit în Colorado, dar a dispărut.
- Da. - Poftim?
Prietena noastră.
S-a dus acolo să viziteze un alb pe nume Colton.
- Îl știți? - Suntem în Ouray. Avem mulți Coltoni.
Trebuie să-mi spuneți mai exact! Din ce oraș e?
Nu știm exact.
Am încercat să localizez telefonul, să aflu numele lui de familie…
Ultima oară când am localizat-o, ieșise din Ouray.
Bine. Altceva?
Nu știu. Vă pot trimite locul exact.
O să vorbiți cu un polițist care va întocmi un raport.
Bine. Mulțumim.
A trecut prea mult timp, fato.
- Încerc să mă calmez. - Ne-ar fi sunat deja.
- E moartă. - Nu, nu spune asta!
Încerc să-mi păstrez calmul, dar tu mă agiți.
Trage un cui!
Nu vorbi așa cu gaborii pe fir!
E în Colorado, ce naiba! Iarba e legală acolo.
Și ne-a pus în așteptare.
Vă aud.
Doamnă, fumați droguri ilegale?
Stinge-o!
Nu ne poate aresta în New York.
Da, dar crede că suntem drogate.
De ce șoptești?
Vine după noi.
Ai hârtie și pix?
Da, în lada aia.
Pot să mă uit?
Știu că nu vrei să ating nimic.
Ai dreptate.
Ți le iau eu.
Mă mir că n-ai haine mai groase aici.
Sau porți blănuri de animale?
Mă crezi un cowboy de la țară, nu-i așa?
Crezi că n-am minte.
Cam așa, nu?
N-am zis asta.
Aveam o haină pe care mi-o dăruise mama.
Am pierdut-o când am sărit în apă după tine.
Ea e în poza aia.
Porți hainele ei.
A murit acum doi ani.
Iubea cabana asta.
Îmi pare rău!
N-am nevoie de mila ta.
Ar fi trebuit să rămân la New York.
Proastă am fost să vin aici,
după o fantezie idioată!
Dacă vrei psihoterapie, ai nimerit prost.
Știu, îți trebuie și ție.
Auzi? De ce nu te culci?
Scuză-mă!
Mă port ca o răsfățată.
Ultimul iubit m-a înșelat cu o prietenă apropiată.
Iar cel dinainte mi-a zis că sunt fata potrivită la momentul nepotrivit.
Voia să fim prieteni.
Mă îndrăgostesc mereu de tipi care nu mă iubesc.
Știi cum e?
Și nu, nu voiam să mă sinucid.
Încercam s-ajung acasă, la jobul meu fără perspective,
unde nu mă respectă nimeni și unde mă tratează cu fundul…
A fost o prostie să vin aici.
Și îmi pare rău că ți-am picat așa pe cap!
Îmi pare rău!
Nu trebuie să-ți pară rău că iubești.
Minunat, Joy!
- Ce faci? - Iau lemne de foc.
Nu! Dă încoace! Nu e nevoie. Intră!
Sunt lemne câte vrei!
Scuze, nu le-am văzut.
Mi-ai udat cuvertura. Și ai rupt-o?
- Era frig și… - Dă-mi-o, te rog!
Dă-mi-o!
Ia loc, te rog!
Voiam doar să fiu de folos.
Nu voiam să se stingă focul și credeam că dormi.
În patul meu, aș fi dormit.
Pune geană pe geană.
Trebuie să putem vorbi cu poliția.
Da, caut numărul lui Colton.
Să-i caut Instagramul.
N-are Instagram.
Mă înțelegi acum? Vezi ce zic?
N-am încredere în cine n-are Instagram.
Auzi?
După ce trece furtuna, cumpăr bilete și mergem s-o căutăm.
Da. Și ar trebui să sunăm la BFI.
La FBI.
Stinge porcăria aia! Las-o…
Bine.
Mergem și ne căutăm prietena, da?
- Cred că ăsta e. - Da, ăla e.
- E ăla. - Bine.
- Alo? - Colton.
Te denunț, spun la poliție că ne-ai omorât prietena!
- Calmează-te, fată! - Nu pot.
- Ce se întâmplă? - Nu știm unde e Joy.
- Nici eu nu știu. - Dar a plecat din casa ta.
Da, de ce a plecat?
Chiar e așa de orb?
Ascultă,
încercăm să găsim un zbor, dar vremea e urâtă.
Da, n-aveți cum să veniți. E furtună mare.
Nu mai spune!
Nu poți s-o cauți?
Bine. Mă duc cu tata la șerif.
Așa, ar fi cazul să faci ceva!
Și sună-ne la numărul ăsta, te rog!
Bine, vă sun.
Tată!
Pe bune?
Ți-am zis să renunți.
Am cusut-o.
Nu, nu poți. Sunt niște cusături…
O clipă.
Cusătură dreaptă aici și cusătură plată acolo.
Te rog să mă scuzi.
O să stau aici, nu-ți mai stau în drum.
Cum de știi să coși așa?
E tradițional amerindian.
Mă pasionează moda.
O să am colecția mea într-o zi.
Cusătura e frumoasă. Și știu că ții mult la cuvertura asta.
Promit că nu te mai încurc.
Îmi pare rău…
Am o groază de probleme. Scuză-mă.
Dar n-ai de gând să omori o fată
din New York care te scoate din minți, nu?
Mama mi-a făcut cuvertura.
E ultimul lucru dăruit, înainte să moară.
Îmi pare nespus de rău!
Nu…
ai cusut-o perfect.
Cum…
O prietenă din rezervația Navajo a învățat-o cusăturile astea.
Dar vezi ce scrie aici?
DE LA JOY PENTRU RIDGE
- O chema Joy. - Da.
De când ai venit, m-am tot întrebat
ce Dumnezeu se întâmplă aici?
E o coincidență cam mare, nu?
Dacă crezi în așa ceva…
Ascultă…
Știu că am fost măgar.
Dar îmi vine greu în perioada asta a anului.
Mama adora sărbătorile.
A murit cu două zile înainte de Crăciun.
Dar iubea Crăciunul,
iubea Ziua Recunoștinței, iubea Anul Nou.
Îi plăcea să ne adune pe toți.
Mulțumesc că ai cusut-o la loc.
Măcar atât să fac.
Știi ceva? Acum te înțeleg.
Da.
Dacă ai fi acasă acum, ce-ai face?
Nu știu. Aș fi pe undeva, la un pahar cu prietenele.
- Nu vorbești despre părinți. - Nu i-am cunoscut.
Am crescut în plasament. N-am nici surori, nici frați.
Cred că ți-a fost greu.
Asta e viața.
Dar prietenele mele, Littia și Ashley, sunt familia mea.
Și tu?
Am doi frați, dar nu mai vorbim.
Când a murit mama, tata s-a recăsătorit după șase luni.
Pe frații mei nu i-a deranjat.
Pe mine, da.
Acum, de sărbători, se duc la casa părinților, unde am crescut toți,
dar mi se pare greșit.
Așa că eu vin aici.
Crezi că mama ta ar vrea să stai singur aici?
Nu.
Poate de-aia ai venit tu.
Cred că prietenele mele sunt înnebunite.
Da? Ce crezi că fac?
Ashley probabil se plimbă nervoasă prin casă, îngrijorată pentru mine.
Iar Littia e probabil așa de fumată, că nu e în stare de nimic.
Când se îngreunează situația, trage un cui.
Îi place iarba.
Tragi și tu cuie?
Nu. Dar beau din când în când.
Ce n-aș da pentru un pahar de vin acum!
Pare să fie tare.
Da.
Ia-o ușurel!
Te avertizez că vorbesc mult când beau.
Oricum vorbești mult.
Bine, am înțeles.
Ești genul de newyorkeză: „Nu pot fără cafea cu lapte.”
Sau: „Sunt vegană și port pantaloni de yoga.” Asta ești.
Am înțeles acum.
Asta crezi despre mine?
Da, așa mi-ai dat impresia.
Să știi că am muncit ca să-mi plătesc facultatea de design…
Bine.
… și am fost stagiară la Anna Wintour și Tom Ford.
Și m-a uimit influența lor.
Habar n-ai despre ce vorbesc, nu?
Nu. De fapt…
am auzit de Tom Ford.
- Da. - Face mașini, nu?
- Nu, ăla e alt Ford. - Glumesc.
Nu mă pricep la modă.
Nu prea le avem cu moda pe aici.
Ard de nerăbdare să te întreb.
Pari atât de…
Încerci încă să afli cum am ajuns în cabana asta.
Da.
Ei bine,
de foarte mulți ani există crescători de vite de culoare.
Printre care și ai mei.
Suntem de sute de ani pe pământul ăsta.
Nu știam.
Păi, suntem chit, fiindcă…
și eu credeam că te-am citit.
- Precis îți place muzica country. - Îmi place.
Ție?
Da, când o cântă Beyoncé.
Să bem pentru asta!
E muzică bună. Am ascultat-o.
N-am ascultat-o.
Știu.
Ei bine…
Vreau să-ți spun ceva, cu riscul de a te înfuria pe mine.
Ce anume?
Din câte îmi dau seama, ești genul de om puternic și tăcut.
Cu accent pe „puternic”.
Ar trebui să te duci în vizită acasă, să vezi cum te simți.
Din câte mi-ai povestit despre mama ta,
nu cred că ar vrea să te știe aici, singur,
dorindu-ți să fie totul altfel și ducându-i dorul.
Și-ar dori să fii cu familia ta.
Nu trebuie să spui nimic. Gândește-te la asta.
Te înțeleg puțin acum, deci ajută să vorbim despre asta.
Cine zice?
Fata care a avut părinți adoptivi groaznici
și care a fost obligată să-i ierte ca să poată fi liberă.
Nu te ajută dacă ții totul în tine.
Acum o să te întreb eu ceva.
Aoleu!
Cine e?
Tipul. Cum îl cheamă? Te-a făcut să vii tocmai până în Ouray.
Colton.
Colton Whipliton?
Whipperstenz? Whipliton?
- Așa ceva, nu? - Nu-mi spune că-l cunoști!
Acum înțeleg.
Mi-l amintesc, da.
Când s-a mutat la New York, ai lui erai îngrijorați pentru că…
Juca mult fotbal, nu prea știm ce are acum la mansardă.
Doamne!
Acum se leagă totul.
E un tip fantastic.
- Dar habar n-avea ce simțeam eu. - Da.
Și…
- Mă simt ca o fraieră. - N-ar trebui.
- Nu, doar că…
citesc multe romane de dragoste
și mă gândesc că, într-o bună zi, o să-l cunosc pe Făt-Frumos.
Și este…
Lasă…
Da…
De-aia nu le am cu dragostea.
- Ești singur? - Da.
Cum așa, dle Pustnic al Munților?
Nu multe fete acceptă un bărbat care dispare luni de zile.
Am încercat, dar n-a funcționat.
Pot fi luni grele.
Da. Dar, nu știu de ce, am nevoie de asta ca să mă încarc.
Dacă n-aș fi venit aici,
nu te-aș fi văzut și…
Nu m-ai fi salvat.
Mulțumesc.
Pentru puțin.
Cred că a meritat.
Ți-am dat liniștea peste cap.
Mă bag la somn.
Da.
Nu știu cât e ceasul, dar e târziu.
Așa e.
Noapte bună!
Nu, l-am sunat pe șerif.
Vine la noi când se potolește furtuna.
Noi încercăm să luăm un avion, da?
- Au trecut șapte zile. - Șapte!
Sunt sigur că Joy n-a pățit nimic. E descurcăreață.
Și sunt mulți oameni de treabă aici.
- Suntem foarte îngrijorate. - Știu. Și eu.
Ne vrem prietena, atâta tot.
Știm.
Putem lua avionul spre Salt Lake City.
N-aveți cum s-o găsiți. Trebuie să așteptăm.
Știu că e teafără. Știu sigur.
Mă punea să-i aleg bomboanele verzi…
- Ce? - … din trei pungi.
Prefera verdele.
Și nu puteai să-l privești în ochi, îi dădeai totul așa.
Ce despot!
- Jur că așa făcea! - Fugi de aici!
Se numește Pat-treek.
E cel mai groaznic șef.
N-ar trebui să permiți nimănui să se poarte așa cu tine.
Știu, dar așa merg lucrurile în branșa asta.
Nu știu prea multe despre modă,
dar sunt convins că ești bună.
Ți-am văzut schițele.
Stai, zici că ți le-a furat?
N-a schimbat culoarea, nimic. Trist!
Trebuie să le spui adevărul.
Și să-mi distrug viitorul?
Nu mi se pare cine știe ce viitor într-un oraș
care înghite oamenii, pur și simplu.
Așa e în New York.
- Trebuie să plătești tribut. - Și să nu spui adevărul.
Eu nu suport să mă mintă omul.
Cine te-a mințit?
Nu, nu.
Nu te închide în tine ca un cowboy morocănos! Spune-mi!
Ai băut destul, nu crezi?
- Eu așa cred. - Nu! Și tu trebuie să mai bei.
Nu, e tărie. Îți termin eu paharul.
- Rezist la băutură. Eram într-o frăție. - Da?
Bine.
Ia zi…
E vorba de o fată de care eram îndrăgostit
și care voia să fie cu altcineva, dar nu mi-a zis niciodată.
M-a mințit până când i-am prins împreună.
- Dar mi-a trecut acum. - Nu ți-a trecut.
Ba da. De ce zici asta?
Nici eu n-am trecut peste ce mi-a făcut fostul.
Chestia e că…
Sunt o femeie bună.
Char sunt. Sunt deșteaptă, semiatrăgătoare.
- Da, cât de cât. Nu prea mult. - Nu înțelegi.
Când sunt în New York,
nu ies din casă fără să fiu perfect coafată și machiată.
Mi se pare obositor.
N-aș vrea să te văd așa.
Ba ai vrea. Arăt bine.
Ba nu. Aici, așa naturală cum ești,
lângă foc…
asta e frumusețe.
Poftim? Crezi că sunt frumoasă?
Da.
Da, ești. De ce te surprinde?
Ai fost răutăcios cu mine.
Da, știu. N-ar fi trebuit să fiu.
Doar că-mi vine greu în perioada asta.
Am venit aici să fiu singur, așa că…
Nu voiam să mă gândesc că o femeie frumoasă e aici.
- Repet, eu… - Nu.
Acum mă bucur că ești aici.
M-am simțit foarte bine.
Ei bine…
ar fi cazul să pun geană pe geană, cum ai spune tu.
Da.
Nu pot să cred că sunt aici de câteva zile.
Da, de o săptămână.
Parcă au trecut doar două zile.
La fel și pentru mine.
Noapte bună, Ridge!
Și-ți mulțumesc.
Da.
Noapte bună, Joy!
Am tras amândoi la măsea și…
Încerc să mă port ca un domn.
Ești măgar, dar acum încerci să te porți ca un domn?
Ascultă, Joy…
Chiar aș vrea…
dar mă tem că n-o să pot să-mi țin mâinile acasă.
Nu vreau să-ți ții mâinile acasă.
Bună!
Bună dimineața!
Ai dormit bine?
Da, foarte bine.
Așadar…
s-a înseninat afară.
Cred că putem ajunge la camionetă,
ca să te duc în oraș,
dacă vrei.
Vorbești serios?
Ar fi fantastic.
Abia aștept să mă întorc la civilizație!
Bine.
Atunci, îmbracă-te! Te aștept afară.
Abia aștept să plec de-aici!
Ce zi frumoasă! Crezi că reușim să ajungem?
Da.
Ești bine?
Da, sunt bine.
În legătură cu noaptea trecută…
Să știi că înțeleg.
Erai beată. Eu, la fel.
Dacă vrei să uiți tot, înțeleg perfect.
Hai s-o pornim la drum!
Ce frumos e!
Mai e puțin.
Mai bine nu ne oprim.
Vreau să mă opresc, fiindcă vreau să vorbim. Stai!
Stai!
Ce se întâmplă?
Nimic. Încerc să te duc înapoi la viața ta.
Ce ai? Spune-mi, dacă tot discutăm.
- N-ar trebui să ne oprim. - Spune-mi!
Nu poți să tot fugi pe munte,
fără să-ți înfrunți emoțiile!
- Nu încerc să fac asta. - Atunci?
A fost doar sex, da?
Ai văzut și tu.
Lasă-mă să te duc unde vrei să fii!
Bine.
ȘERIF
Salutare!
- Domnule șerif… - Bună!
- Vai, Doamne! - Sunt bine.
Dumnezeule!
Credeam că ai fost ucisă, ca în Fugi!
Termină! N-am pățit nimic.
- Sigur? - Da.
- Bine.
Joy, îmi pare rău pentru tot!
- Nu-i nimic. - Mi-a spus totul.
Mi-au zis și prietenele tale. Înțeleg prin ce ai trecut.
Nu-i nimic.
Terminați, serios! Am înțeles situația.
Ajutați-mă și pe mine să înțeleg!
Îți spun mai târziu.
Salut, Ridge!
Salut!
- Mă bucur să te văd! - Da.
Și ăsta cine dracu' mai e?
Ridge. Cel care mi-a salvat viața.
Bine.
Deci de-aia n-ai dat niciun semn de viață.
Te-ai cocoțat pe muntele P.
Ți-am zis că am pierdut totul.
Ai pierdut totul în timp ce frecai buturuga.
- Vai… - Te-ai ales cu ceva.
Mă bucur că ai găsit-o.
Hai să te duc înapoi în oraș!
- Vino! - O clipă! Trebuie să-mi iau rămas-bun.
Sau nu.
Haide!
Fato, ce mă bucur că ești teafără!
Mă bucur mult de tot.
Dar n-arată prea bine.
Sunt bine. Serios.
Te gândești la tipul ăla mișto.
Ăla chiar că e ca-n romanele tale de dragoste.
Cum mama dracului ai găsit unul în zăpada aia albă?
Ia zi, s-a purtat frumos cu tine?
La început, nu, dar, cu timpul, a fost incredibil.
- Ce Instagram are? - Nu e pe nicio rețea socială.
La naiba!
E criminal în serie?
- Fato… - Nu, nu e.
E de modă veche.
E tare că nu-i pasă de chestiile astea.
N-are nici mobil. Se duce în oraș ca să folosească telefonul.
În ce an suntem, fato?
Jur că nici nu conta cu el. Era totul foarte simplu.
Și când mai vorbești cu el?
Niciodată.
Avea prea multe toane, iar, în ultima zi, a fost răutăcios.
Scuzați-mă! Îi aduceți o băutură tipei de aici?
Îmi pare rău, nu la clasa economică.
O LUNĂ MAI TÂRZIU
Joy?
Da?
Dânsul e Claiborne Rossmore.
Deține revista Fashion Fashion.
Da, vă cunosc bine articolele și creațiile.
Mulțumesc.
Cineva încearcă să-mi strice reputația.
Dră Lynne, schițele astea sunt ale tale?
Nu. Sunt ale lui Pat-treek.
- Vezi? Ți-am spus. - Numai puțin.
Am primit un e-mail cu desenele astea
și un album cu schițe din 2012, toate pe numele tău.
- Nu e nevoie să-l protejezi. - N-o face.
Pat-treek.
Ei bine?
Sunt desenele mele,
dar Pat-treek le-a dat viață.
El a adăugat toate detaliile de succes.
Dacă vă uitați la ăsta…
Mă dezamăgești profund.
- Eu? - Da.
Nu putem primi e-mailuri
în care ni se reproșează că îi discriminăm și îi ignorăm pe designerii de culoare.
- Știm că ai fost tu. - A fost trimis de la computerul tău.
Trebuie să te concediem.
Și noroc! Dacă mai apuci să lucrezi în branșă…
Ce păcat!
O să fie fericită. Pregătim cina. Bună!
- Ce ai făcut? - Drace! I-am zis să n-o facă.
M-am săturat să profite așa de pe urma ta.
Și să tot citesc pe bloguri.
De-aia le-am scris șefilor lui, iar ei au zis că rezolvă.
E de bine.
M-au concediat.
- Poftim? - Poftim?
Da. Și mi-a zis că n-o să mai apuc să lucrez în industria asta.
- Mulțumesc că mi-ai distrus viața! - Nu, Joy! N-am…
De ce m-am întors aici?
El ducea o viață simplă
și nu era nevoie să mă mai stresez atât…
- Joy, n-am vrut să… - Ți-am zis să nu te bagi!
- La naiba! - Joy…
Bună!
Ce e?
Ce cauți aici?
Păi,
m-am dus acasă…
și am vorbit cu tata.
Ți-am urmat sfatul și…
acum ne înțelegem mai bine.
Le-am povestit lui și fraților mei despre tine
și mi-au zis să vin la tine.
Ascultă…
Ne-am simțit bine săptămâna aia, dar nu-mi plac toanele tale.
Nu le pot suporta acum, așa că nu te supăra,
îți mulțumesc că ai venit, dar n-am chef de așa ceva.
Stai! Acordă-mi numai cinci minute din timpul tău!
Promit.
Putem discuta undeva?
Suntem prietene bune, iar ea se poartă…
Joy, iartă-mă!
Îl știți pe Ridge, nu?
Bună!
Tăietorul de lemne!
Vino!
N-ați așteptat prea mult.
- Mulțumesc. - Încetișor.
Plecați de la ușă!
Ce nebunie în orașul ăsta!
Am venit aici doar pentru tine.
- Ascultă… - Ce cauți aici?
De când ai plecat…
m-am gândit zilnic la tine.
Întruna.
Și mă întrebam dacă te-ai gândit și tu cumva la mine.
Ridge, nici nu ți-ai luat rămas-bun.
Știi ceva? N-am chef de așa ceva.
Dar știi de ce, nu?
Nu mă interesează și nu vreau să ghicesc.
Mulțumesc pentru flori, dar nu vreau să continui conversația.
Ai zis că te îndrăgostești de oameni care nu te iubesc.
Joy, eu te iubesc!
Sunt îndrăgostit de tine.
Credeam…
Credeam că știu ce să fac cu viața mea.
Credeam…
că alesesem calea bună.
Dar nu mai pot sta singur după ce te-am cunoscut.
Mi-ai arătat că mă simțeam singur.
Joy,
am trăit ceea ce credeai că se găsește doar în cărți.
N-ar fi trebuit să-ți zic lucrurile alea
despre cea mai frumoasă noapte din viața mea.
Dar nu credeam că vrei să…
Iartă-mă!
Bat câmpii, dar…
rămân în oraș diseară și voiam să știi.
Mâine plec cu avionul, dar…
rămân aici pentru tine.
Mi-am pierdut serviciul. S-a zis cu cariera mea.
Nu, găsești tu o soluție.
Nu, vreau să plec de aici și să las totul în urmă.
A fost minunat cu tine în pustietate.
Mă mai suporți o săptămână? Acum am timp.
Cred că ești supărată și frustrată din cauza serviciului.
Îți iubești jobul, cum eu iubesc copacii mai mult decât oamenii.
A fost momentul vieții mele.
Noi doi, acolo…
Fără probleme.
Am avut câteva probleme, totuși.
Vreau să merg cu tine.
Cred că vrei să faci exact ce nu voiai să fac eu.
Să fugi.
Nu fug. Dar nu vreau să mai stau aici.
Bine.
Ești absolut sigură?
Da.
Atunci îți cumpăr bilet de avion.
Bine. Numai dacă ești și tu sigur că vrei să vin cu tine.
Vreau.
Bine.
Am stat de vorbă toată noaptea. Mă duc să fac duș și să mă schimb.
Bine.
Vrei să vezi ceva haios?
Da.
- Bună! - Bună!
Făceam gimnastică.
În regulă.
Stați puțin…
Drace!
Mă duc cu Ridge o săptămână în Colorado.
Da.
- Trebuie să plătim chiria, fetițo. - Da.
Vă las banii.
- Când plecați? - Acum.
- Dar… - Ce?
A sunat șeful tău.
Vor să te întorci la birou.
Ce ai făcut?
- Nimic. Jur! - Nimic.
Nu mă întorc.
- Ar trebui. - Littia!
Avem timp. Trecem pe acolo.
Poți aștepta aici.
- Bine. - Nu știu ce vor.
Bine.
Ai venit!
Te așteptam. Vreau să discutăm.
- Despre ce? - Încetează!
E albumul tău cu schițe?
L-am autentificat.
Iar profesorul tău, fost coleg de școală,
mi-a trimis și alte schițe de-ale tale.
Sunt superbe.
Iar tu încercai să-l salvezi pe Patrick!
- Pat-treek! - Da.
Ai multă integritate, domnișoară.
Îmi place loialitatea ta, dar nu merge în industria asta.
Așadar,
am vorbit cu conducerea și avem o idee.
Azi va fi ultima zi a lui.
Pat-treek Designs va deveni linia ta vestimentară.
Vrem energie nouă.
Ești noul designer-șef al revistei Fashion Fashion.
Nici pomeneală!
O să mai auzi de mine!
Nu!
Asta e a noastră.
Mărimea de probă.
Au revoir!
Ce zici?
Sincer…
nu cred că mai vreau să lucrez în branșa asta.
Când visam la asta, mă gândeam că va fi diferit.
Nu vreau să fac așa ceva în viață.
Îmi pare rău!
Glumești?
- Ești gata? - Da.
Stai!
Ce s-a întâmplat?
Mi-au oferit o linie vestimentară.
Stai așa! Și unde pleci?
Am refuzat.
Joy!
Ce e? Știi ceva?
Cu tine, în pustietate, departe de tot și de toate,
mi-a făcut foarte bine.
Despre asta vorbeai
și la asta visai la cabană.
Da, dar cu ce preț?
Mi-am trăit viața fugind îndelung după himere.
O să-mi văd de ale mele și n-o să intru în cursa asta nebună.
Nu, Joy.
Trebuie s-o faci.
De ce?
E visul tău,
iar eu nu vreau să vii în Colorado și, pe viitor,
să te superi pe mine că ai ratat șansa asta.
Cum adică „pe viitor”?
Vreau să mă însor cu tine, Joy.
Vreau să fii soția mea, știu sigur.
Putem sta în Colorado, iar tu poți munci aici.
Și eu îți voi fi alături la nevoie. Dar trebuie s-o faci.
Și dacă nu reușesc?
Asta e!
Asta e! Ți-e frică.
Și mie îmi era frică până să te cunosc.
Tu m-ai făcut să-mi înfrunt fricile, furia și tristețea.
Și ce bărbat aș fi dacă nu ți-aș zice să faci același lucru?
Așadar…
mergi mai departe!
Încearcă!
Și tu? Nu-ți place locul ăsta.
Voi fi aici când vei avea nevoie de mine.
Să-ți cumperi mobil!
Da, orice pentru tine.
Vino încoace!
Du-te înăuntru acum!
Te aștept aici, da?
Bine.
Așadar…
Dacă accept,
vreau să lămurim cum trebuie tratați oamenii aici.
Ascult.
Poți săruta mireasa!
ÎN CĂUTAREA LUI JOY DE TYLER PERRY
Subtitrarea: Aurelia Costache
Redactor Robert Ciubotaru