‫את אלינור?‬
‫כן, אז מה?‬
‫אה, אני ויליאמס.‬
‫מקנט וויליאמס?‬
‫אה, נכון, כן.‬
‫במה את מכוסה?‬
‫בקנט.‬
‫זה…‬
‫סליחה.‬
‫היא אמרה שיצרת איתה קשר, כאילו,‬
‫פעם, כי חיפשת שותפה?‬
‫כן, אבל הייתה לה אותך,‬ ‫אז היא לא הייתה מעוניינת.‬
‫פשוט…‬
‫אני עובדת יותר טוב כשיש לי שותפה.‬
‫מישהי ש… מחפה עלייך‬
‫ו… בודקת בפינות בשבילך.‬
‫זה פשוט יותר הגיוני, את מבינה?‬ ‫-כן.‬
‫למה את חיפשת שותפה?‬
‫אני נעשית בודדה לפעמים.‬
‫את נכנסת או מה?‬
‫כן.‬
‫- היונים השחורות -‬
‫אלינור, את מוכנה פאקינג להזדרז שם?‬ ‫-חכי רגע!‬
‫אלינור!‬ ‫-אני מנסה למצוא אותו, אבל הזזת פה הכול!‬
‫כן, סליחה שרציתי שיהיה פה מסודר.‬ ‫-אה, כן, זה לא מסודר, מותק.‬
‫את סתם דוחפת דברים לארון,‬
‫ועכשיו אני צריכה לעבור על מלא שטויות שלך‬ ‫רק כדי להגיע לשטויות שלי.‬
‫אה, הנה הוא.‬
‫ריד המזדיינת. למה היא עשתה את זה?‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫התוכנית היא לאבד אותם ואז לתכנן תוכנית.‬
‫מה קרה?‬ ‫-עומדים לתקוף אותנו.‬
‫מה לעשות?‬
‫פשוט לכי לשכב באמבטיה.‬ ‫-למלא אותה?‬
‫ואו, כן. אולי תוסיפי קצף‬ ‫ותדליקי נרות מחורבנים.‬
‫לא, רק תשכבי ותשתדלי שלא יירו בך.‬
‫להשתדל שלא יירו בי?‬ ‫-את מאמינה באלוהים?‬
‫לא ממש.‬
‫אז אולי זה זמן טוב להתנסות בזה.‬ ‫לקשקש קצת עם הבחור ששם למעלה.‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני חושבת שנדפקנו, מה איתך?‬
‫שכשדפקת לי על הדלת, הייתי צריכה‬ ‫להגיד לך ללכת לעזאזל, זה מה שאני חושבת.‬
‫שיט.‬
‫אנחנו חייבים לצאת.‬ ‫-לצאת?‬
‫צא!‬
‫בטוח שכדאי להשאיר אותו שם? זה אוטו שווה.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה!‬ ‫-שיט.‬
‫אף אחד לא מכיר מישהו לחלוטין, וולאס.‬
‫לא באמת.‬
‫לא הייתי צריכה להגיד כלום, סליחה. פשוט…‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני פשוט לא רוצה שתיפגע.‬ ‫-לא, אני מעריך את זה.‬
‫אבל… הנישואים שלי הם העסק שלי,‬
‫אז את לא צריכה לדאוג בקשר לזה.‬
‫אבל אני כן.‬
‫דואגת לך.‬
‫זה ראש הממשלה. רוצה לדבר איתו?‬
‫אדוני ראש הממשלה.‬
‫טוב, אני בדרך.‬
‫אני צריך ללכת. השגריר הסיני החדש הגיע.‬
‫סליחה.‬
‫אז איך נגיע עכשיו לאלכס קלארק?‬ ‫-בקלות. נמצא את טרנט קלארק.‬
‫באמת?‬ ‫-כל עוד קאי-מינג אצלכם, הוא יבוא.‬
‫ואז הוא יביא את אלכס.‬ ‫-ויליאמס מתקשרת.‬
‫הלוזר הפתטי הזה מאוהב בה בסתר.‬
‫זאת ויליאמס. היי.‬
‫קורה פה משהו.‬
‫מה זאת אומרת? מה קורה?‬ ‫-זאת אומרת שנראה לי שהלך עלינו.‬
‫יש לנו פה שקט כזה שלפני הסערה.‬ ‫מצב של הברברים בשער.‬
‫נראה לי שגילו שקאי-מינג אצלנו.‬
‫אה, לני.‬
‫אם הן עם קאי-מינג,‬ ‫משפחת קלארק עומדת לתקוף אותן. הן נדפקו.‬
‫ויליאמס, תדאגי שהבחורה‬ ‫תישאר בחיים. את שומעת?‬
‫חייבים ללכת.‬ ‫-לא משנה מה, שתישאר בחיים!‬
‫אנחנו באים עכשיו.‬
‫מה הם אמרו?‬
‫הם מסכימים. נדפקנו.‬ ‫-מעולה.‬
‫תראי, אלינור, אני חושבת שעדיף…‬ ‫שלא משנה מה יקרה, כל אחת תדאג לעצמה.‬
‫טוב? זה פשוט המצב כרגע.‬
‫זה רק ביזנס, נכון?‬
‫תישארי קרת רוח, תישארי בחיים, כן.‬ ‫-נכון.‬
‫נכון. כן. זה רק ביזנס.‬
‫הם נכנסים!‬
‫היי!‬
‫לאן, גבר?‬
‫לאן שתרצה, מותק,‬ ‫אבל לצערי תצטרך ללכת לשם ברגל.‬
‫ואו.‬
‫היי.‬
‫שיט!‬
‫פאק.‬
‫אוי, אלוהים, מה קורה פה?‬
‫אוי, שיט!‬
‫אוי, אלוהים!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫יכול להיות שהגענו מאוחר מדי.‬ ‫-לא, מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫בבקשה, אחי.‬
‫תישארו פה.‬
‫אני עולה לחלץ אותן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫פאק.‬
‫זאת משפחת קלארק.‬
‫יש לך אקדח?‬
‫יש לי אקדח בשבילי, לא בשבילך.‬
‫שיט! אין לנו הרבה זמן.‬
‫ערב טוב, ג'ון.‬ ‫-שלום, אדוני.‬
‫השגריר הנג, זה וולאס ווב, שר ההגנה,‬
‫לז מלרי, ראש השירות החשאי,‬
‫הקצין פרימן, גם מ-MI5, ומיץ' פורטר, שאתה…‬
‫מפקד התחנה של ה-CIA. כן, אני יודע.‬
‫טוב. לפני כמה שעות‬ ‫השגרירות האמריקאית הותקפה.‬
‫מאבטח נפצע, ואחד מחברי הצוות נעלם.‬
‫מי שנעלם זה קול אטווד.‬
‫אתה מכיר אותו כי הוא זה שהעללתם עליו‬ ‫שהוא רצח את מי שמילא את התפקיד לפניך.‬
‫מישהו חטף אותו.‬
‫אנחנו יודעים שאלה הייתם אתם.‬
‫זאת ממש רשלנות מצידך,‬ ‫מר פורטר, לאבד את אחד מהמרגלים שלך.‬
‫אטווד הוא לא מרגל.‬
‫הוא אחד מאנשי הצוות בסוכנות.‬ ‫הוא עוזר ממשלתי.‬
‫הוא סוכן CIA.‬
‫בקרוב כולם ידעו את זה.‬
‫אנחנו נדאג שזה יהיה ברור‬ ‫שאנחנו רואים את הפעולות של ארה"ב ובריטניה‬
‫כהכרזת מלחמה.‬
‫הצענו לכם מוצא מהסיטואציה הזאת‬ ‫שלא יגביר את המתח.‬
‫אדוני השגריר,‬
‫ההצעה שלכם שבריטניה תעניק לכם‬ ‫חלקים מרכזיים מחוזי האספקה הצבאיים שלה‬
‫לחלוטין לא באה בחשבון.‬
‫אז מה נקבל בתמורה לרצח של השגריר שלנו?‬
‫מכתב התנצלות?‬
‫הוא נהרג בשטח שלכם, אדוני ראש הממשלה.‬
‫בלי פיצוי,‬
‫לא תהיה לנו ברירה אלא לנקום.‬
‫רבותיי.‬
‫לא כדאי… לא כדאי שנהיה פה.‬ ‫כאילו, לא כדאי שפאקינג נהיה פה.‬
‫לא אימנו אותך ב-CIA לקראת דברים כאלה?‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-אלוהים אדירים! סם!‬
‫מה הקטע שלך עם חלונות לעזאזל?‬
‫תיכנסי! קדימה.‬ ‫-תיכנסי!‬
‫איפה קאי-מינג?‬ ‫-הם לקחו אותה.‬
‫פאק!‬ ‫-ואת אלינור. סעי!‬
‫אנחנו צריכים את מצלמת הווידיאו הזאת. מובן?‬
‫אנחנו צריכים אותה.‬
‫מה קרה שם?‬ ‫-הם הסתערו עלינו.‬
‫הם נכנסו דרך החלונות, הגג, הדלתות.‬
‫הם נכנסו דרך כל מקום,‬ ‫כמו באחת מהמסיבות המיוחדות שלכם.‬
‫קאי-מינג מתה?‬
‫אני לא יודעת, היא הייתה באמבטיה‬ ‫ואלינור נכנסה לשם לבדוק מה איתה.‬
‫אז, עד שהספקתי לבדוק, שתיהן נעלמו.‬
‫חור גדול בקיר, הרבה דם.‬ ‫אני לא יודעת. אני חושבת שאולי ירו בי.‬
‫אני אוריד אותך מחוץ לבית חולים.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫תורידי אותי כבר מחוץ לכלא וזהו.‬
‫טוב, אבל צריך לנסוע לאנשהו.‬
‫סם?‬
‫מה?‬
‫למייקל?‬
‫לא.‬ ‫-נו.‬
‫אין סיכוי.‬
‫זה אני.‬ ‫-היי.‬
‫מייקל.‬
‫לא. בשום אופן לא, סם.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תחלצי נעליים בבקשה.‬ ‫-נעליים?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אתם יכולים לחלוץ נעליים?‬ ‫-כן.‬
‫לחלוץ נעליים.‬
‫אני יודע שזה‬ ‫הדבר האחרון שאתה רוצה, ואני ממש מצטער.‬
‫מי אלה?‬
‫זה קול.‬
‫הוא… סוכן CIA.‬ ‫-סוכן CIA?‬
‫כן. טוב, זה עוד לא הוכרע, האמת.‬ ‫אולי הוא יערוק, עדיין לא ברור.‬
‫והבלונדינית זאת ויליאמס.‬ ‫-טוב, וגם היא מה-CIA?‬
‫לא, היא…‬
‫מה? מתנקש? מתנקשת?‬
‫מתנקשת. בלשון נקבה.‬
‫כשאמרתי שאתה יכול לחזור לפה,‬ ‫לא התכוונתי שתביא איתך את כל הכנופיה.‬
‫אני יודע, ואני ממש מצטער,‬ ‫וכשקיבלתי את ההודעה הזאת הייתי…‬
‫מה?‬
‫שמח.‬
‫ואני…‬
‫לא הייתי פה אם לא הייתי נואש.‬
‫אה, בול מה שכל בחור רוצה לשמוע.‬
‫"פיצוץ אדיר בדירה בלונדון, נשמעו יריות."‬
‫זה אתם?‬
‫לא.‬
‫הבת שלי ישנה בחדר ליד.‬
‫אז מה שזה לא יהיה, זה לא יכול לקרות פה.‬ ‫אתם לא יכולים להביא את זה לפה.‬
‫אף אחד לא עקב אחרינו.‬
‫ראיתי אותך בעיתון לא מזמן, וחשבתי,‬
‫"אוי, תראו, הנה האישה שראיתי‬ ‫רוצחת מישהו ברחוב. הולך לה טוב, לא?"‬
‫אם לא הייתי עושה את זה היית מת.‬
‫מייקל, אני מבטיח שאף אחד לא יבוא לפה,‬
‫ושהבת שלך בטוחה לחלוטין.‬
‫תחשוב טוב לפני שאתה‬ ‫מבטיח לי משהו שאתה לא יכול לקיים.‬
‫אני מבטיח שהבת שלך תהיה בטוחה.‬
‫היא עומדת למות?‬
‫אל תדאג לי. אני סבבה.‬
‫נראה לנו שירו בה,‬ ‫אבל היא מאוד חשאית בקשר לזה משום מה.‬
‫אני לא אוהבת לעשות עניין.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫ראיתי פעם בסרט שמישהו שם תחבושות היגייניות‬ ‫על פצע ירי כדי לספוג את הדם. אני…‬
‫חברה שלי פז ישנה אצלי‬ ‫בשבוע שעבר והשאירה פה כמה.‬
‫פשוט תביא לי‬ ‫תחבושות רגילות ומים חמים בינתיים,‬
‫אבל אם יהיה לי דחף בלתי נשלט‬ ‫לתפור את עצמי עם פדים אני אודיע לך.‬
‫טוב.‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫חנות תיקונים -‬
‫זאת משפחת קלארק.‬
‫החברות שלך אצלנו.‬ ‫-שלום!‬
‫הן בחיים נכון לעכשיו,‬
‫אבל המצב הזה יכול להשתנות בכל רגע.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫את מה שרצינו מההתחלה.‬
‫מצלמת וידיאו דיגיטלית‬ ‫שנלקחה מהדירה של הבת של השגריר‬
‫בלילה שבו הוא מת.‬
‫כבר אמרתי לך שהיא לא אצלי.‬
‫לצערי אנחנו פשוט לא יודעים‬ ‫אם אפשר לסמוך עלייך.‬
‫כדי שנוכל להיות שקטים,‬
‫אם לא תמסרי לנו אותה עד מחר ב-12 בצהריים,‬
‫אנחנו נהרוג את החברות שלך‬ ‫בצורות כל כך הזויות ואכזריות‬
‫שהדרך שבה הן ימותו תרדוף אותך עד יום מותך.‬
‫המצלמה המחורבנת שלכם לא אצלנו.‬
‫טוב, מחר נדע בוודאות.‬
‫תביאי אותה לפארק ווק 177, בבורו מרקט.‬
‫את תתני אותה לאחד מהקולגות שלי,‬ ‫ואנחנו נשחרר את החברות שלך בלי לפגוע בהן.‬
‫אנחנו מחכים כבר‬ ‫לשים את כל העניין הזה מאחורינו,‬
‫לא משנה מה תהיה התוצאה, הלן ווב.‬
‫יש לך מושג איפה המצלמה הארורה הזאת?‬
‫טוב, אנחנו יודעים‬ ‫שהיא לא בדירה של ג'ייסון.‬
‫אפשר להניח שהיא גם לא אצל מגי ופיליפ,‬ ‫אבל הם החביאו אותה איפשהו.‬
‫נצטרך לשחזר את הצעדים שלהם,‬ ‫אבל מאיפה נתחיל בכלל?‬
‫תראו, אנחנו לא נמצא את המצלמה הזאת עד מחר.‬
‫אם אני לא אצליח להיפגש עם אלכס קלארק,‬ ‫הם יהרגו את קאי-מינג ואלינור‬
‫ואני בחיים לא אגלה את האמת על ג'ייסון.‬
‫אנחנו צריכים לגרום לה לבוא לפגוש אותי.‬ ‫קול, יש לך דרך כלשהי ליצור קשר עם טרנט?‬
‫לא שאני, כאילו,‬ ‫חושב שהכול סובב סביבי, אבל…‬
‫מה יצא לי מזה?‬
‫אוקיי.‬
‫אני אעשה כמיטב יכולתי כדי לוודא שהאנשים‬ ‫שאני עובדת אצלם לא יפגעו במשפחה שלך,‬
‫אבל יש משהו שאתה צריך לקחת בחשבון.‬
‫אם אתה לא יכול למצוא לנו את טרנט,‬ ‫אנחנו לא צריכים אותך.‬
‫ואם אנחנו לא צריכים אותך,‬ ‫אני אבקש מסם לקחת אותך להמפסטד הית'‬
‫ולירות לך בראש.‬
‫זה נכון?‬
‫זה בטח יהיה בפארק ריצ'מונד,‬ ‫אבל פשוט תמצא את הבחור המחורבן, טוב?‬
‫מי זה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫הוא לא ידבר איתי יותר אחרי היום, נכון?‬
‫סיפרת לו מה המקצוע שלך?‬
‫כן.‬
‫אני סיפרתי לג'ייסון.‬
‫הלן.‬ ‫-אני יודעת, אני…‬
‫מה סיפרת לו?‬ ‫-דיברתי רק בקווים כלליים.‬
‫קווים כלליים?‬ ‫-לא נכנסתי לפרטים. סיפר…‬
‫סיפרתי לו שאני לא מי שהוא חשב שאני‬
‫ושהלן ווב לא קיימת.‬
‫זה נשמע לי די מפורט.‬
‫אני…‬
‫סיפרתי לו את מה שהייתי צריכה לספר לו.‬
‫שאת עובדת בארגון‬ ‫שגונב סודות מהממשלה שהוא עובד בשבילה?‬
‫כן.‬
‫ומה הוא אמר? איך הוא הגיב?‬
‫הוא אמר ש…‬
‫הוא אוהב אותי, ו…‬
‫ששום דבר שאני אגיד לא ישנה את זה.‬
‫זאת תגובה נחמדה.‬
‫כן.‬
‫הוא מת אחרי שבוע.‬
‫אני חייבת לגלות למה.‬
‫ואני חייבת לגלות מי הוא היה.‬
‫שיט. מרי. סליחה,‬ ‫זאת המטפלת של הילדים. רק שנייה.‬
‫היי, מרי, הכול בסדר?‬
‫סם, וולאס לא בבית, הילדים… אני חייבת ללכת.‬ ‫-תעשי מה שאת צריכה לעשות.‬
‫תקשיב, תמצא את טרנט.‬
‫בסדר? רק דרכו נוכל להגיע לאלכס קלארק.‬ ‫-הבנתי.‬
‫ריד תהיה במצב רוח קרבי, אז תשמור על קול.‬
‫בסדר.‬
‫ביי, חברים.‬ ‫-חג שמח, מרי.‬
‫חג שמח, מרי!‬
‫אוי, אלוהים, מרי, אני ממש מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫חשבתי שוולאס יחזור לפני שעות. אלוהים.‬ ‫-לא, באמת, אל תדאגי.‬
‫כולם במטבח.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הילדים אמרו משהו על קינוח לכבוד החג.‬ ‫-פאק. כן, לא. כן, אלוהים, זה היה היום.‬
‫כן, תודה, הצלת אותי.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫הוא נראה קצת מוטרד. אני מקווה שהכול בסדר.‬
‫כן, הכול בסדר. תודה.‬
‫טוב.‬ ‫-חג שמח.‬
‫חג שמח. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫הוספנו תפוז?‬ ‫-כן.‬
‫צימוקים?‬ ‫-כן.‬
‫לימון, לא הוספנו לימון.‬ ‫-היי! היי, חמודים.‬
‫היי, אימא!‬ ‫-שלום!‬
‫שלום, מה אתם עושים?‬ ‫-מכינים את הקינוח.‬
‫אה, ואו.‬
‫את צריכה להביע משאלה לחג.‬ ‫-הגעתי בזמן?‬
‫בול בזמן.‬ ‫-מביעים משאלה בלב, אסור להגיד אותה בקול.‬
‫אוקיי. נכון, כן,‬ ‫זה צריך להיות סוד. אוקיי. היי.‬
‫קחי. שלום, איפה היית?‬
‫קניתי דברים לחג, איפה אתה היית?‬
‫הייתה בעיה גדולה בשגרירות האמריקאית, אז…‬ ‫קדימה, תסחטי אותו.‬
‫אה, אוקיי. טוב,‬ ‫זה מנצח את תירוץ הקניות שלי.‬
‫הכול בסדר? זה נשמע רציני.‬
‫לא, הייתה לנו ישיבת חירום גדולה.‬
‫חשבתי שאת פה, אז…‬
‫אימא, תביעי משאלה.‬
‫את צריכה לערבב את זה.‬ ‫-כן, אני מערבבת.‬
‫ואת גם צריכה לעצום עיניים.‬ ‫-לעצום עיניים, אוקיי.‬
‫זה נראה ממש טעים, נכון?‬
‫אני יכולה לספר לך סוד?‬ ‫-את יכולה לספר לי הכול.‬
‫יכול להיות שפחות תאהב אותי אחרי.‬
‫שמעת פעם על יונה שחורה?‬
‫עשית את זה?‬
‫טוב. בסדר, חמודים,‬ ‫כבר מאוד מאוחר. הגיע הזמן להתכונן לשינה.‬
‫אתם מוכנים…‬ ‫-אבל מה המשאלה שלך?‬
‫אני לא מספרת לך, זה סוד.‬
‫תתכוננו לשינה, ואני כבר אעלה.‬
‫טוב.‬ ‫-די.‬
‫אז מה קרה בשגרירות? מה קורה?‬
‫מה קנית?‬
‫מה?‬
‫כשקנית דברים לחג.‬ ‫-קניתי…‬
‫קניתי לך מתנה, אז אני לא יכולה לספר לך.‬
‫מה קרה?‬
‫את חושבת לפעמים על הלילה שנפגשנו בו?‬
‫כן, לפעמים.‬ ‫-אני כן, לעיתים קרובות.‬
‫אני חושב עליו די הרבה, הוא מתנגן לי בראש.‬
‫אני חושב עלייך קמה‬ ‫ומתלבשת ו… יוצאת והולכת למעלית.‬
‫כמה הספקת להתרחק מהמלון?‬
‫מה זה משנה?‬ ‫-זה משנה.‬
‫כי אני רוצה לדעת על מה חשבת.‬ ‫-על מה חשבתי?‬
‫אתה יודע, בטח חשבתי…‬
‫"אין לי כסף למונית,‬ ‫והשעה שלוש לפנות בוקר."‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫לא, חשבתי…‬
‫חשבתי ש… שלא באמת רציתי ללכת,‬ ‫שרציתי להישאר.‬
‫את מאושרת?‬
‫כלומר, איתי? ואיתנו?‬
‫כן, וולאס. מה קרה?‬
‫אני יודע שאני בטח מאכזב אותך בהרבה דרכים.‬
‫אתה לא מאכזב אותי.‬
‫נו, באמת. את רואה,‬ ‫זו תמיד הטעות שלך. את תמיד עושה את זה.‬
‫את מתעקשת שאין שום בעיה,‬ ‫אבל לכולם יש פגמים, הלס.‬
‫אף אחד לא יודע הכול על מישהו, נכון?‬
‫את תמיד מתנהגת כאילו שהכול מושלם,‬ ‫כאילו שאנחנו מושלמים, אבל…‬
‫זה שקר, לא?‬
‫זה שקר בלתי אפשרי.‬
‫אז למי את משקרת? לי? לך? או…‬
‫זה פשוט איך שאני מרגישה.‬
‫יש משהו שאת רוצה לספר לי?‬
‫כמו מה?‬
‫כל דבר?‬
‫לא.‬
‫תראה,‬
‫אני לא חושבת שאתה מושלם.‬
‫תאמין לי.‬
‫ואני לא חושבת שאנחנו מושלמים, אבל…‬
‫אני מנסה לתמוך בך,‬ ‫אני מנסה לדאוג שיהיה לנו נעים…‬
‫מישהו אמור לבוא?‬
‫לא.‬
‫פרימן.‬ ‫-אדוני שר ההגנה.‬
‫אני מצטער, אפשר להיכנס?‬
‫תיכנס.‬ ‫-תודה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן. מפה?‬
‫פשוט תיכנס מפה.‬
‫היי.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫שלום.‬ ‫-סליחה, זו הלן, אשתי.‬
‫הלן, זה הקצין פרימן. הוא מ-MI5.‬
‫סליחה על ההפרעה, גברת ווב.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫במה אני יכול לעזור?‬
‫האמת שרציתי לדבר עם גברת ווב.‬
‫אין סיבה לדאגה.‬
‫בכלל לא. אני לא יודע‬ ‫אם דיברת עם גברת ווב על…‬
‫סיפרתי לה קצת על השגרירות.‬ ‫-כן.‬
‫אז את בטח יכולה לנחש למה אני פה, הלן.‬
‫אוי, אלוהים, הייתי שם.‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. סליחה, לגמרי שכחתי.‬
‫הכנו קינוח לחג והמטפלת…‬
‫כן, הייתי שם אחר הצהריים.‬ ‫-היית בשגרירות היום?‬
‫כן, ביקרתי את ונסה המקסימה. אתה זוכר? היא…‬
‫היא אמרה שהיא רשמה אותך בקבלה ב-16:43,‬ ‫וידאנו את זה ברישום של המבקרים,‬
‫ושתיתן ביחד קפה, ואז זה נקטע באמצע‬
‫והיה לה טלפון,‬ ‫והטלפון היה ממספר שאי אפשר לאתר,‬
‫אבל מסתבר שזה היה‬ ‫קשור לזה שהיא צריכה מאבטחים?‬
‫כן. כלומר, היא‬ ‫לא סיפרה לי למה זה היה קשור.‬
‫ואז האזעקה של הבניין‬ ‫התחילה לפעול, ואת הלכת?‬
‫כן.‬
‫למה ביקרת את גברת רובינסון?‬
‫אנחנו פשוט…‬
‫סליחה, אני בצרו…‬ ‫-אוי, אלוהים, לא, אני מתנצל.‬
‫פשוט השם שלך‬ ‫משך את תשומת הלב של מישהו מן הסתם,‬
‫אז חשבתי פשוט לקפוץ אליכם הביתה,‬ ‫את יודעת, באווירה מאוד נינוחה,‬
‫בלי לחץ, פרצוף מוכר,‬ ‫לסגור את הפרטים הקטנים, את מבינה?‬
‫ברור.‬
‫כן. לא נראה לי‬ ‫שראיתי משהו שיעזור, אני ממש מצטערת.‬
‫כן, ברור, אין בעיה.‬ ‫-אימא!‬
‫אוי, אני צריכה…‬
‫בטח.‬ ‫-זה בסדר?‬
‫בטח, ושוב סליחה על ההפרעה.‬
‫אימא!‬ ‫-אה, ברור.‬
‫חג שמח.‬ ‫-גם לך, תודה.‬
‫אני אלווה אותך החוצה. תודה שבאת.‬ ‫-כן, אני מצטער.‬
‫לא, עשית את מה שהיית צריך…‬ ‫-טוב שסיימנו עם זה.‬
‫אני בטוח שנרד לשורש העניין. אוקיי?‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫"איש-עץ בודד.‬
‫"איש-עץ לא מוצא את דרכו.‬ ‫איש-עץ קפוא ומכוסה בקרח כולו.‬
‫"איש-עץ עייף. עיניו מתחילות להיעצם.‬
‫"הוא מתמתח ומפהק ונשכב לנמנם."‬
‫- ריד, נייד -‬
‫וולאס,‬
‫אני צריכה לצאת. אני מצטערת.‬
‫אני צריכה לקנות מתנה.‬ ‫-זה בסדר, אין בעיה.‬
‫הילדים ישנים.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תמיד אהבתי אותך.‬
‫נואשות. מאז הלילה שבו נפגשנו במלון ההוא.‬
‫מאז שחזרת. כל כך פאקינג הוקל לי‬ ‫כשעשית את זה.‬
‫ואני יודע שאני‬ ‫לא בן אדם מורכב, הלן, אני יודע,‬
‫ואני יודע שזאת תכונה‬ ‫שהיא לא מושכת בעינייך, אבל אני אוהב אותך.‬
‫ואני אוהב את הבית שלנו‬
‫ואת הילדים שלנו ואת החיים שלנו.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫ואנשים נלחמים על מה שהם אוהבים, לא?‬
‫אני לא אחזור מאוחר.‬
‫ניסיתי להבין‬
‫למה שתעשי את מה שעשית הערב.‬
‫אם רצית לאיים על קול אטווד,‬
‫למה לא פשוט סיפרת לי?‬
‫יש אנשים שנעשים קשים יותר עם השנים,‬ ‫ויש אנשים שמתרככים.‬
‫את חושבת שהתרככתי?‬
‫אני חושבת שיותר נוח לך‬ ‫עם הגזר מאשר עם המקל.‬
‫אז את עובדת בשביל הסינים?‬
‫אנחנו עובדים בשביל המרבה במחיר, כמו תמיד.‬
‫סוכן MI5 הגיע לבית שלי עכשיו.‬
‫הוא שאל מה עשיתי בשגרירות.‬
‫אני מסכנת הכול בשבילך.‬ ‫אני מסכנת הכול כבר שנים.‬
‫ואת עדיין לא מסוגלת להיות כנה איתי.‬
‫ועכשיו אני חושבת שוולאס חושד במשהו.‬
‫את צריכה לתת לי את קול.‬ ‫-למה לי?‬
‫תראי, הסינים הכניסו את עצמם לפינה.‬ ‫הם פיזרו הרבה איומים,‬
‫ואם הם לא יקבלו את מה שהם רוצים‬ ‫הם אולי יצטרכו להתחיל לממש אותם,‬
‫שזה משהו שתאמיני לי שאנחנו לא רוצים שיקרה.‬
‫מה את יכולה לספר לי‬ ‫על ארגון שנקרא משפחת קלארק?‬
‫זה ארגון פשע.‬
‫הוא הוקם פה, והתפשט לעוד מדינות.‬ ‫יש להם שאיפות להתחיל לעסוק בדברים חוקיים.‬
‫הם עשירים כקורח,‬ ‫ורצחניים כמו קרטל מקסיקני.‬
‫כן, הם חבר'ה לא כל כך נעימים.‬ ‫אף פעם לא היה לי ממש קשר איתם.‬
‫הם הרגו את ג'ייסון.‬
‫ואת מגי, ואת פיליפ, ואת המפכ"ל יאריק,‬ ‫ויכול מאוד להיות שגם את השגריר הסיני.‬
‫היה להם שבוע עמוס.‬
‫הם אלה שמחפשים את מצלמת הווידיאו ההיא.‬
‫אנחנו חושבים שרואים בה‬ ‫מי הרג את השגריר צ'ן.‬
‫את יודעת איפה היא?‬
‫אם הייתי יודעת,‬ ‫בטח היית רוצה שאני אתן לך אותה.‬
‫ברור שזה מה שהייתי רוצה.‬
‫ומה תעשי בקשר למשפחת קלארק?‬ ‫-אלוהים, אני אעשה כמה טלפונים.‬
‫את תעשי כמה טלפונים?‬ ‫-אם תתחילי לשתף פעולה, כן.‬
‫זה לא מספיק טוב.‬ ‫-זה ייאלץ להיות.‬
‫הם רצחו את ג'ייסון.‬
‫הם שלחו מישהו לבית שלי.‬ ‫הוא איים על הילדים שלי.‬
‫ואת הרגת אותו.‬ ‫-ואני אהרוג את מי ששלח אותו.‬
‫את מוכנה להקשיב לי?‬ ‫את מוכנה, לשם שינוי, להשתמש באוזניים שלך‬
‫ובמוח שלך ולהקשיב למה שאני אומרת לך?‬
‫את לא יכולה להפיל ארגון כמו משפחת קלארק.‬
‫את באותה מידה יכולה לנסות להפיל‬ ‫את המוסד או את HSBC או את מקדונלד'ס.‬
‫האנשים שמובילים אותו מבודדים מדי.‬
‫ביררתי על ג'ייסון, את יודעת.‬
‫ו…?‬
‫היו לו סתם חיים משעממים שהיה‬ ‫קל למצוא מידע עליהם ושלא עוררו שום חשד,‬
‫ממש עד לרגע שבו‬ ‫הוא הסתבך ברצח של דיפלומט סיני.‬
‫מה את מנסה להגיד?‬
‫אני אומרת שאני לא חושבת ש-MI5 מבקרים‬ ‫בבית של כל מי שהיו במקרה בשגרירות היום.‬
‫אולי ג'ייסון דייוויס‬ ‫לא היה מישהו ששווה לנקום בגללו,‬
‫ובהחלט לא מישהו ששווה למות למענו.‬
‫מה ג'ייסון ידע עלייך, הלן?‬
‫כבר אמרתי לך. כלום.‬
‫יש הרבה חוקים ביונים השחורות,‬
‫אבל יש חוק אחד‬ ‫שגובר על כל השאר ושאסור להפר.‬
‫החוק שלפיו אנחנו צריכים לשמור‬ ‫על הקדושה והחשאיות של הארגון שלנו.‬
‫העונש למי שמפר‬ ‫את החוק הזה הוא לא הרחקה או סילוק,‬
‫העונש הוא מוות.‬
‫עכשיו, את תמסרי לידיי את קול אטווד‬ ‫מחר בשעה שש וחצי בבוקר באלברט אמבנקמנט.‬
‫ואז את תחזרי לעשות את מה‬ ‫שאת טובה בו, הלן ווב, להיות רעיה ואימא.‬
‫ואם את לא יכולה לעשות את זה,‬ ‫ואני בהחלט מתחילה לדאוג שאת לא,‬
‫אז ההסכם שלנו מבוטל.‬
‫את זוכרת את השיחה הראשונה שלנו?‬
‫אני עדיין יודעת איפה היציאות,‬
‫עדיין יש לי תוכנית,‬
‫ועדיין יש לי בתוך הכיס‬ ‫אגרוף קפוץ שאני מוכנה להניף.‬
‫לא תמיד יש יציאות, הלן.‬
‫כן, ניסיתי את זה.‬
‫טוב, תודה בכל מקרה.‬
‫לא ראו אותו כבר כמה ימים.‬ ‫-תתקשר למישהו אחר.‬
‫אני עושה מאמץ, טוב?‬ ‫-כן, אתה גם דורש מאמץ.‬
‫זה משכך כאבים.‬ ‫הוא לא בתוקף, אבל זה עדיף על כלום.‬
‫כן, לא, זה מעולה.‬
‫אוי, פאק.‬ ‫-מה?‬
‫עד כמה חמורות ההאשמות האלה?‬ ‫-אלה האשמות חמורות ביותר.‬
‫- בבייג'ין מאשימים את ארה"ב בריגול -‬
‫הממשלה הסינית מאשימה את האמריקאים‬ ‫בביצוע מבצע חשאי נגדם.‬
‫המשמעות היא שבסין מאמינים‬
‫שסוכן אמריקאי לקח חלק‬
‫ברצח של השגריר שלהם בבריטניה.‬
‫עכשיו, עדיין לא ברור מה זה אומר‬ ‫מבחינת החוק הבין-לאומי,‬
‫אבל מה שאנחנו כן יודעים‬ ‫זה שעיני כולם יהיו נשואות לוושינגטון‬
‫ולרחוב דאונינג כדי לראות את התגובות…‬
‫כן, זה אני. זה מעולה. אני בטלוויזיה.‬
‫כאילו, אתם יודעים מה זה?‬
‫זה הדובדבן המחורבן שבקצפת הפאקינג מחורבנת‬
‫שנמצאת על עוגת חרא אחת גדולה.‬
‫אל תחשוב על זה. תתקשר שוב לטרנט.‬ ‫-אני מנסה. הוא חסם אותי.‬
‫אז מה נעשה? אין לנו כלום.‬
‫מה גברת מרגלת העל הקטנה עושה?‬
‫משכיבה את הילדים לישון‬ ‫בזמן שמלחה"ע ה-3 פורצת,‬
‫וקאי-מינג ואלינור‬ ‫מחכות שיפשטו להן את העור?‬
‫מה היא תעשה מחר כשיענו אותן למוות?‬ ‫תקשט את העץ המחורבן שלה?‬
‫את יכולה בבקשה להיות בשקט? הבת שלי ישנה.‬ ‫-אוי, שתלך להזדיין!‬
‫מספיק עם זה.‬
‫היא צריכה רופא. לא שאני אתלונן אם תמותי.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-אני בסדר.‬
‫לא, את לא בסדר.‬ ‫אף אחד מכם לא בסדר. אתם צריכים ללכת.‬
‫מעולה. תודה רבה לך.‬
‫סם, כואב לי.‬ ‫-אני הולך לדבר איתו.‬
‫אתה, פשוט… תחליף לה את התחבושת.‬
‫מה? סליחה, למה זה התפקיד שלי?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אנחנו רק צריכים להישאר פה לילה אחד.‬ ‫נלך לפני שרובי תתעורר בכלל.‬
‫מתי נראה לך שילדים בני ארבע מתעוררים?‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫אה, מצאתי…‬
‫משהו.‬
‫השארת את זה באוטו שלי.‬
‫זה בטח מהפעם ההיא שנסענו לים.‬ ‫-כן.‬
‫זה היה סוף שבוע נחמד.‬
‫כן, נכון.‬
‫זה היה הדבר האחרון שאמרתי לאלינור.‬
‫אמרתי לה שזה רק ביזנס.‬
‫אני והיא.‬
‫רק ביזנס.‬
‫יש לי כישרון להגיד לאנשים את הדבר הלא נכון‬ ‫ממש לפני שאני אף פעם לא רואה אותם שוב.‬
‫כי גם אני נעשית בודדה לפעמים, אתה מבין?‬
‫והיא השותפה שלי.‬
‫זה לא יכול להיות רק ביזנס.‬
‫לא בהתחשב במחיר של הכול.‬
‫מי שחשבתי שאתה פעם,‬
‫מי שאהבתי,‬
‫אני רוצה להאמין שחלק מזה היה אמיתי.‬
‫שאתה עדיין יכול להיות הוא,‬
‫אם תרצה להיות.‬
‫אבל אתה תצטרך להוכיח לי. אתה תהיה חייב.‬
‫כאילו, אתה באמת רוצה את זה?‬
‫אני כל כך…‬
‫פאק!‬
‫רק… סליחה, דקה אחת.‬
‫גברת ריד?‬
‫סמואל, אני חושבת שעדיף לכל הנוגעים בדבר‬
‫שפשוט נתעלם מהאירועים המצערים שקרו הערב.‬
‫אני צריכה שתבצע משימה אחת אחרונה בשבילי.‬
‫תהרוג את אלכס קלארק.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫בשביל זה החזרתי אותך לפה, כדי לפתור את זה,‬ ‫כדי לשים לזה סוף אחת ולתמיד.‬
‫אני יודעת שהלן רוצה תשובות,‬
‫אבל היא התקרבה יותר מדי למשהו גדול מדי.‬
‫צריך להגן עליה.‬ ‫צריך להגן על היונים השחורות.‬
‫וזה צריך להיות הדבר היחיד שחשוב לך.‬
‫אז אני נותנת לך כתובת‬ ‫שאליה אתה תלך לבד כדי לשים לזה סוף,‬
‫ואז כל הסיפור הזה יהיה מאחורינו.‬
‫עשינו עסק?‬
‫סם?‬
‫כן.‬ ‫-מעולה. אני שולחת לך את הכתובת עכשיו.‬
‫ועוד דבר אחד.‬ ‫כדי שאני אוכל לשכנע את הסינים והאמריקאים‬
‫להוריד את האצבעות‬ ‫מהכפתורים האדומים הגדולים,‬
‫אני צריכה את קול אטווד.‬
‫הוא חלק מהעסקה.‬
‫זה לא פתוח למשא ומתן.‬
‫תשלחי לי את הכתובת.‬
‫ויליאמס.‬
‫איפה קול? לאן הוא הלך?‬
‫אני לא…‬
‫אני צריך אותו! זה מאוד חשו…‬
‫- גברת ריד שיתפה איתך מיקום -‬
‫לעזאזל.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫זאת הפעם האחרונה.‬
‫אחריה, זה נגמר.‬
‫אני אחזור.‬
‫נוכל לדבר. נהיה לבד. יהיה לנו זמן.‬
‫אוכיח לך מי אני באמת, אני מבטיח.‬
‫אה, ו… בהמשך לשאלה שלך,‬
‫כן.‬
‫אני באמת רוצה את זה.‬
‫באת לפה כדי להרוג אותי?‬
‫את אלכס קלארק?‬
‫כן.‬
‫אז כן, באתי לפה כדי להרוג אותך.‬
‫האדם מתכנן, ואלוהים צוחק.‬
‫קדימה, הלן.‬
‫הם לא באים.‬
‫אי אפשר לסמוך עליהם יותר.‬
‫אי אפשר לסמוך עליה.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫אוקיי.‬
‫מה זה?‬
‫משהו שיזכיר לך שהאמת לא מפחידה אותי.‬
‫פאק.‬
‫פיליפ היה עיתונאי שכתב בצהובונים.‬
‫מגי עבדה כמוכרת בחנות תכשיטים.‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬ ‫-שלום.‬
‫אני מחפשת טבעת דומה לזאת שיש לי כבר.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה.‬
‫- פתוח -‬
‫- סגור -‬
‫נו.‬
‫הפריט שהם מחפשים‬ ‫הוא מצלמת סיכה קטנה ושחורה לצילום וידאו.‬
‫אני חושב שיכול להיות שאני…‬
‫בצרות.‬
‫אולי ג'ייסון דייוויס‬ ‫לא היה מישהו ששווה לנקום בגללו,‬
‫ובהחלט לא מישהו ששווה למות למענו.‬
‫רק קפצתי לעשות‬ ‫קצת קניות של הרגע האחרון. את יודעת איך זה.‬
‫מצאת אותה.‬
‫אלה חדשות טובות.‬
‫אוקיי. כלומר, זה כנראה עדיף ככה, לא?‬
‫דאגתי שנצטרך להמשיך‬ ‫עוד קצת ללכת סחור סחור.‬
‫אלוהים, זה היה יכול להיות מעייף, לא?‬
‫את מבינה, אם יש לי ביקורת כלשהי, זה ש…‬
‫אני חושבת שאת מתקדמת מהר מדי.‬
‫את חושבת?‬ ‫-כן.‬
‫כן, לשלוח הודעות,‬ ‫לבוא לבית, הכול נראה קצת…‬
‫מה?‬
‫נואש, אני מניחה.‬
‫נואש?‬
‫אז ריד נתנה לך אור ירוק, אה?‬
‫היא התירה את הרסן, אפשר לומר.‬
‫היא כבר לא סומכת עלייך.‬
‫זה מעין מוטיב חוזר, לצערי.‬
‫בטעות סיפרתי לוולאס על הרומן שלך.‬
‫מסכן.‬
‫הוא בטוח יצטרך מישהי שתנחם אותו.‬
‫נכון.‬
‫את יכולה לעזור לי האמת. יש משהו‬ ‫שאני צריכה לדעת עליו? דברים שהוא אוהב,‬
‫וכולי?‬
‫אני רק רוצה להיות‬ ‫הכי טובה שאפשר כשאני אהיה בפנים.‬
‫והילדים.‬
‫כאילו, אני לא מתה על ילדים,‬ ‫אם לומר את האמת, אבל זה חלק מהתפקיד, לא?‬
‫ג'קלין אוהבת דינוזאורים, לא? או שזה אולי?‬
‫נו, שיהיה.‬
‫נסתדר איכשהו.‬
‫ג'קלין באמת אוהבת דינוזאורים.‬
‫אולי אוהב חלליות.‬
‫את אף פעם לא תצטרכי לדעת את זה.‬
‫כי אני פאקינג עומדת לשבור לך את המפרקת.‬
‫אני רק רוצה לומר לפני שאנחנו עושות את זה‬ ‫שאני ממש מעריצה אותך.‬
‫כאילו, תראי. יש לי צמרמורת.‬
‫את עומדת להרוג אותי?‬ ‫-את עומדת לדבר שוב על הילדים שלי?‬
‫לא.‬ ‫-זה מאוד חכם מצידך.‬
‫את יודעת שאני לא עומדת להרוג אותך.‬
‫כי אני עדיין הלן ווב,‬
‫והלן ווב לא דוקרת בחורות למוות‬ ‫בחנויות תכשיטים בערב חג המולד.‬
‫זאת המתנה שלי לשתינו.‬
‫עכשיו, כשתראי את ריד,‬ ‫תגידי לה שאם היא רוצה להחליף אותי,‬
‫כדאי שהיא תבוא ותעשה את זה פנים מול פנים.‬
‫אלא אם כן את רוצה לעשות את זה שוב.‬
‫היי, קאי-מינג שלחה לי הודעה, היא אמרה…‬
‫אני שלחתי את ההודעה.‬
‫למה?‬ ‫-נראה לך שאני לא יודע מה אתה נותן לבת שלי?‬
‫אני נותן לה רק את מה שהיא רוצה.‬ ‫-היא לא יודעת מה היא רוצה. היא מכורה.‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫אני יודע מי אתה, טרנט קלארק.‬
‫אם אני אי פעם אראה אותך שוב,‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫לעזאזל.‬
‫אוי, פאק. פאק.‬
‫אימא, כן, היי, זה אני. כן.‬
‫פישלתי. ממש פישלתי.‬
‫אנחנו נצטרך לעשות כמה טלפונים. תמחקו‬ ‫את הקלטות של מצלמות האבטחה שמחוץ לבניין.‬
‫לעזאזל.‬
‫תגרמו לזה להיראות כמו מנת יתר.‬
‫אני צריך להתקשר לראש הממשלה.‬ ‫הוא פאקינג יכעס.‬
‫אני צריך להתקשר לראש הממשלה.‬
‫הוא פאקינג יכעס.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי, זאת הלן. תשאירו לי הודעה.‬
‫הלן, אני מבינה שהמצלמה אצלך.‬
‫אולי עכשיו את מתחילה לקלוט‬
‫את קנה המידה האמיתי‬ ‫של המצב שכולנו הסתבכנו בו.‬
‫אנחנו עומדים על סף תהום.‬
‫אבל יהיה זמן לסגת לאחור‬ ‫אם תעשי את הדבר הנכון.‬
‫את עדיין יונה שחורה.‬
‫ואת עובדת בשבילי.‬
‫אל תשכחי את זה.‬
‫תרגום כתוביות: דנה עומר‬