- Tu ești Eleanor? - Da. Și ce dacă?
Eu sunt Williams.
- Kent și Williams? - Așa deci. Da.
Ce ai pe față?
E Kent.
E…
Scuze!
A zis că ai întrebat-o mai demult dacă voia o parteneră.
Da, dar te avea pe tine, deci nu.
Păi…
Lucrez mai bine cu o parteneră.
Cineva care să-mi țină spatele
și să fie cu ochii în patru.
- E logic, înțelegi? - Da.
De ce îți căutai o parteneră?
Mi-e urât singură.
Intri sau ce?
Da.
- Te grăbești naibii un pic? - Stai așa!
- Eleanor! - Îl caut.
- Dar tu ai făcut ordine! - Scuze că-s ordonată!
Nu ești ordonată.
Doar arunci totul în dulap,
ca să am ce răscoli eu, doar ca să-mi găsesc lucrurile.
Aici era!
Afurisita de Reed! Ce-i veni?
Care e planul?
Scăpăm de ei, apoi facem un plan.
- Ce se întâmplă? - O să fim atacate.
- Și eu ce să fac? - Întinde-te în cadă.
- Să o umplu cu apă? - Da.
Cu spumă și lumânărele. Nu. Te ascunzi de gloanțe.
- De gloanțe? - Ești religioasă?
- Nu prea. - E momentul să te răzgândești.
Discută cu Ăl-de-sus.
- Ce zici? - Am belit-o. Tu ce zici?
Când ai bătut la ușă, trebuia să te trimit la plimbare.
Futu-i!
- Trebuie să ieșim. - Ieșim?
Ieșim!
- O lași aici? E o mașină frumoasă. - Da.
- Haideți! - Futu-i!
Nu știe nimeni totul despre noi, Wallace.
Nu tocmai.
- Nu trebuia să spun nimic. Scuze… - Știu.
- Nu vreau să suferi. - Apreciez.
Dar căsnicia mea mă privește doar pe mine.
Tu nu trebuie să îți faci griji.
Dar îmi fac griji.
Pentru tine.
E premierul. Vorbești tu?
Dle prim-ministru?
Bine. Vin îndată.
Plec. A venit noul ambasador chinez.
Scuze!
- Cum ajungem la Alex Clark? - Ușor. Prin Trent.
- Da? - Vine el la voi, după Kai-Ming.
- Apoi, Alex. - Sună Williams.
Amărâtul ăla e îndrăgostit de ea.
E Williams.
- Salut! - Ceva nu e în regulă.
- Cum adică? - Adică am belit-o.
Liniștea dinaintea furtunii. Barbarii la porți.
S-a aflat că o avem pe Kai-Ming.
Lenny!
Dacă sunt cu Kai-Ming, Clark le atacă. Au belit-o.
Williams, ține fata în viață. Da?
- Plecăm! - Ține-o în viață!
Venim la voi acum.
Ce au spus?
- Au fost de acord. Am belit-o. - Super!
Eleanor, cel mai bine ar fi…
Orice s-ar întâmpla, e fiecare pe cont propriu.
Bine? Asta e situația. E strict profesional.
Te ferești, trăiești.
- Da. - Da. E strict profesional.
Vin!
- Încotro? - Unde vrei tu, dar te duci pe jos.
Futu-i!
Băga-mi-aș!
Dumnezeule! Ce se întâmplă?
Fir-ar să fie!
- Isuse! - Doamne!
- Ar putea fi prea târziu. - Nu. Ce naiba faci?
- Zău, omule! - Rămâneți aici!
- Urc după ele. - Isuse!
Futu-i!
E clanul Clark.
- Ai pistol? - Pentru mine, nu pentru tine.
Futu-i! N-avem mult timp.
- Bună, John! - Bună seara!
Dle ambasador Hang, dânsul e Wallace Webb.
Dle ministru, Les Mullery, directorul Serviciului Secret,
agentul Perryman, tot de la MI5, și Mitch Porter, pe care…
Șeful secției CIA. Da, știu.
Așa. Acum câteva ore, a avut loc un atac la ambasada SUA.
Un agent de pază a fost rănit, un angajat a dispărut.
Persoana dispărută este Cole Atwood.
Știți că este persoana acuzată pe nedrept de asasinarea predecesorului dv.
Cineva l-a luat.
Știm că voi.
Dle Porter, câtă neatenție, să vă pierdeți un spion!
Atwood nu e spion. E angajat al agenției, un funcționar.
E agent CIA. Curând, toată lumea va ști asta.
Vom spune limpede că acțiunile SUA și ale Marii Britanii
ne împing spre război.
V-am oferit o ieșire fără escaladarea tensiunilor.
Dle ambasador, propunerea dv.
ca Regatul Unit să comande echipamente militare esențiale de la voi
este categoric exclusă.
Atunci ce obținem după asasinarea ambasadorului?
Scuze?
A fost ucis pe teritoriul vostru, dle premier.
Dacă nu suntem despăgubiți, va trebui să ripostăm.
Domnilor!
Noi n-ar trebui să fim aici. Nu ar trebui să ne aflăm aici!
Nu vă antrenează CIA pentru așa ceva?
- Doamne! - Isuse! Sam!
Ce naiba tot ai cu ferestrele?
- Intră! Hai! - Urcă!
- Kai-Ming? - Au luat-o.
- Futu-i! - Și pe Eleanor. Pornește!
Ne trebuie dispozitivul ăla de înregistrare, pricepi?
Neapărat.
- Ce s-a întâmplat? - Au năvălit.
Și-au dat drumul pe ferestre, de pe acoperiș, pe uși.
Peste tot. Ca la orgiile voastre.
Kai-Ming a murit?
Nu știu. Era în baie. Eleanor s-a dus la ea.
Până m-am dus și eu, dispăruseră.
Ditamai gaura în zid. Mult sânge. Nu știu. Cred că m-au împușcat.
- Te las în fața spitalului. - E ca și cum m-ai lăsa la închisoare.
Trebuie să mergem undeva.
Sam?
- Ce? - La Michael?
- Nu. - Zău așa!
Nici pomeneală.
- Eu sunt. - Bună!
Michael!
- Nu. Categoric nu, Sam. - Te rog!
- Te descalți, te rog? - Da.
- Descălțarea! - Da.
Descălțarea!
Știu că numai asta îți mai lipsea. Îmi pare tare rău.
Ei cine sunt?
El e Cole.
Este agent CIA.
Un agent CIA?
Da. Rămâne de văzut. S-ar putea să fie fugar. Nu e clar.
- Blonda e Williams. - Tot de la CIA?
Nu, ea e…
Ce? Asasin? O femeie?
Asasinii pot fi de toate genurile.
Am zis că poți veni tu, nu toată menajeria.
Știu. Îmi pare foarte rău. Când am primit mesajul, am fost…
Cum?
Fericit.
Și…
- Nu veneam dacă nu eram disperat. - Ce declarație de dragoste!
„Casă din Londra, în flăcări. S-au tras focuri de armă.”
Voi ați fost?
Nu.
Fiica mea doarme alături.
Nu știu ce faceți, dar nu puteți face asta aici.
Nu am fost urmăriți.
Te-am văzut într-un ziar și mi-am spus: „E tipa care a ucis pe cineva pe stradă.”
- „Îi merge bine.” - Dacă n-o făceam, mureai.
Michael, te asigur că nu vine nimeni aici.
Fiica ta e în siguranță.
Nu oferi asigurări dacă sunt doar vorbe în vânt!
Te asigur că așa va fi.
- E pe moarte? - Nicio grijă. N-am nimic.
Credem că a fost împușcată, dar nu spune.
- Nu-mi place să fac circ. - Bine.
Am văzut într-un film că tampoanele aplicate pe o rană provocată de glonț…
Prietena mea Faz a trecut pe aici.
Adu-mi niște bandaj și apă caldă.
Dar dacă îmi vine cheful să mă bandajez cu tampoane de păsărică, te anunț.
Bine.
APEL DE LA ATELIER
Clanul Clark.
Amicele voastre sunt cu noi.
În prezent, sunt în viață,
dar situația se poate schimba oricând.
Ce vreți?
Ce am vrut de la bun început.
Un dispozitiv luat din apartamentul fiicei ambasadorului
în noaptea morții lui.
V-am spus deja că nu e la mine.
Nu știm dacă putem avea încredere în tine.
Ca să ne asigurăm, dacă nu ni-l predai până mâine la amiază,
îți vom omorî prietenele în moduri absurd de crude,
care te vor bântui până în ziua morții tale.
Nu avem dispozitivul vostru afurisit.
Vom fi siguri de asta mâine.
Adu-l la Park Walk 177, Piața Borough.
Dă-i-l unui asociat de-al meu, și prietenele tale pleacă nevătămate.
De-abia așteptăm să rezolvăm problema asta într-un fel sau altul, Helen Webb.
Ai idee unde e dispozitivul ăla?
Nu e în apartamentul lui Jason.
Probabil că nici la Maggie sau Phillip, dar l-au ascuns undeva.
Trebuie să le reconstituim pașii, dar de unde să începem?
Nu-l vom găsi până mâine.
Dacă nu dau de Alex Clark, Kai-Ming și Eleanor mor,
iar eu nu aflu adevărul despre Jason.
Trebuie s-o aducem la întâlnire.
Cole, poți ajunge cumva la Trent?
Nu că mă gândesc doar la mine,
dar mie ce-mi iese?
Bine.
Mă voi strădui
să-i împiedic pe patronii mei să-ți atace familia,
dar gândește-te la un lucru.
Dacă nu ne duci la Trent, nu ne ești util.
Iar atunci, Sam te va duce în Hampstead Heath
și te va împușca în ceafă.
E adevărat?
Probabil că ar fi parcul Richmond, dar găsește-l pe tip!
Cine e?
Cum merge?
De mâine, nu va mai vorbi cu mine, nu?
- I-ai zis cu ce te ocupi? - Da.
Și eu, lui Jason.
- Helen! - Știu. Eu…
- Ce i-ai spus? - Am fost vagă.
- Vagă? - Opacă, știi? I-am zis…
I-am zis că nu eram cine credea el
și că acea Helen Webb nu exista.
Nu mi se pare prea opac.
Eu…
i-am spus ce trebuia să îi spun.
Că lucrezi pentru o organizație
care fură secrete de la guvernul pentru care lucrează el?
Da.
Și ce a spus? Cum a reacționat?
A spus…
că mă iubea
și că nimic din ce puteam să spun nu avea să schimbe asta.
Frumoasă reacție!
Da.
După o săptămână, era mort.
Trebuie să aflu de ce.
Și cine fusese el.
Futu-i! Marie. Scuze, e dădaca. O clipă!
Bună, Marie! S-a întâmplat ceva?
Sam! Wallace nu e acasă. Copiii sunt… Trebuie să plec.
Fă ce ai de făcut.
Ascultă! Găsește-l pe Trent!
E singurul care ne poate duce la Alex Clark.
- Bun. - Reed va fi furioasă.
Deci atenție la Cole!
S-a făcut!
- Pa! - Crăciun fericit!
Crăciun fericit, Marie!
Marie! Îmi pare rău.
- Lasă! - Wallace trebuia să fi venit de mult.
- Serios, nu-ți face griji! - Doamne!
Sunt în bucătărie. Copiii ziceau ceva de budinca de Crăciun.
- Futu-i! Azi era. Mersi, ești un înger. - Cu plăcere!
Părea un pic distrat. Sper că totul e bine.
Da, totul e bine. Mulțumesc. Crăciun fericit!
- Crăciun fericit! Pa! - Pa!
- Am pus portocala? - Da.
- Stafide? - Da.
Lămâie. Nu am pus lămâia.
- Bună, dragilor! - Mamă!
- Bună! Ce faceți? - Facem budinca.
Pune-ți o dorință.
- Nu-i prea târziu? - Cât pe ce.
Doar în capul tău, nu cu voce tare.
Bun. Trebuie să fie secretă. Bine.
- Bună! - Poftim! Bună! Unde ai fost?
La cumpărăturile de Crăciun. Tu?
Am avut o problemă la ambasada SUA…
Hai, stoarce-o!
Înțeleg. Ai o scuză mai bună decât a mea.
- Toate bune? Pare grav. - Nu. Am avut o ședință de urgență.
Credeam că ești aici, deci…
Mami, pune-ți o dorință.
- Trebuie să amesteci. - Amestec.
- Și să închizi ochii. - Îmi închid ochii. Bine.
Nu-i așa că arată delicios?
- Pot să-ți spun un secret? - Poți să-mi spui orice.
S-ar putea să nu mă mai placi.
Știi ce este un Black Dove?
Ți-ai pus-o?
E foarte târziu. Trebuie să mergeți la culcare.
- Vrei să… - Ce dorință ți-ai pus?
Nu pot să-ți spun. E secret.
Pregătiți-vă de culcare, vin și eu imediat.
- Bine. - Termină!
Ce s-a întâmplat la ambasadă? Ce se petrece?
Ce ai cumpărat?
Ce?
- De Crăciun. - Păi, e…
E un cadou pentru tine, nu-ți spun.
Ce se întâmplă?
Te mai gândești la prima noastră seară?
- Da, uneori. - Eu, adeseori.
O fac destul de mult. Nu-mi iese din cap.
Mă gândesc cum te-ai îmbrăcat și ai plecat, te-ai dus la lift.
Cât de departe te-ai dus?
- Are vreo importanță? - Da.
- Vreau să știu ce gândeai. - Ce gândeam?
Probabil că m-am gândit că n-aveam bani de taxi și era ora 03:00.
- Da? - Da.
Nu, eu…
M-am gândit că nu voiam să plec. Voiam să rămân.
Ești fericită?
Cu mine? Cu noi?
Da, Wallace. Ce se întâmplă?
Știu că sunt multe feluri în care probabil că te dezamăgesc.
- Nu mă dezamăgești. - Haide!
Întotdeauna faci greșeala asta.
Insiști că nu sunt probleme, dar nimeni nu e perfect.
Nu știe nimeni totul despre noi, nu?
Te porți de parcă totul e perfect,
de parcă noi am fi perfecți.
Dar e o minciună, nu? Una imposibilă.
Deci cui i-o spui? Mie? Ție? Sau…?
Așa simt eu.
Ai ceva să îmi spui?
De pildă?
Orice?
Nu.
Uite ce e…
Nu cred că ești perfect. Crede-mă!
Și nu cred că noi suntem perfecți.
Dar încerc să te susțin. Încerc să fac să fie bine.
Aștepți pe cineva?
Nu.
- Perryman! - Dle ministru.
Îmi pare rău. Pot să intru?
- Te rog! - Mulțumesc.
- Toate bune? - Da. Pe aici?
Da, acolo.
- Bună! - Bună seara!
Ea e Helen, soția mea. Helen, agentul Perryman, de la MI5.
- Scuze pentru deranj. - Nicio problemă.
Cu ce te pot ajuta?
Cu dna Webb voiam să vorbim.
Nu vă faceți griji. În niciun caz.
Nu știu dacă i-ați zis dnei Webb despre…
- I-am spus un pic despre ambasadă. - Am înțeles.
Deci știți de ce sunt aici.
- Vai! Am fost acolo. - Da.
- Da? - Scuze, am uitat complet.
Ne-am luat cu budinca și cu dădaca…
- Am fost acolo după-amiază. - Azi?
Am văzut-o pe draga de Vanessa. Ți-o amintești? E…
A zis că v-a înregistrat la 16:43. Am verificat registrul vizitatorilor.
Ați fost întrerupte de la cafea.
A sunat-o cineva de pe un număr anonim,
dar se pare că era ceva legat de dispozitivul ei de pază.
Nu mi-a spus despre ce a fost vorba.
- Apoi a sunat alarma și ați plecat? - Da.
De ce v-ați dus la dra Robinson?
Doar ca să mai…
- E vreo… - Nu, îmi cer iertare.
Doar că numele dv. a fost remarcat undeva
și am vrut să trec pe aici, ca să discutăm foarte relaxat,
fără stres, amical.
- Să clarificăm tot. - Sigur.
Nu cred că am văzut ceva relevant. Îmi pare rău.
- Sigur, nicio problemă. - Mami!
Trebuie să…
- Desigur. - Pot?
Bineînțeles. Și scuze pentru deranj.
- Mami! - Nicio grijă.
- Crăciun fericit! - La fel!
- Te conduc. Mersi că ai venit. - Scuze!
- Nu, ți-ai făcut datoria. - Trebuie.
O să clarificăm noi. Bine?
Pe curând!
„Omul-băț e singur. Omul-băț e abătut.
Omul-băț e bocnă și-l încearcă un strănut.
Omul-băț e istovit. Somnul îl cuprinde.
Se dezmorțește, cască și se întinde.”
REED MOBIL
Wallace!
Trebuie să ies. Îmi pare rău.
- Trebuie să iau un cadou. - Bine.
Copiii dorm.
Te iubesc.
Dintotdeauna te-am iubit. Nespus de mult.
De când ne-am cunoscut la hotel și te-ai întors.
A fost o ușurare când ai făcut-o.
Știu că sunt un bărbat simplu, Helen. Și că nu te atrage așa ceva.
Dar te iubesc.
Și îmi iubesc căminul, copiii și viața noastră.
Iubesc asta.
Și te bați pentru ce iubești, nu?
Nu stau mult.
Am tot încercat să înțeleg
de ce ai reacționat așa azi.
Dacă voiai să-l ameninți pe Cole,
de ce nu mi-ai spus?
Cu vârsta, unii devenim mai duri, alții ne înmuiem.
M-am înmuiat?
Cred că reacționezi mai bine dacă ești luată cu binișorul.
- Deci lucrezi pentru chinezi? - Noi lucrăm pentru cine dă mai mult.
Un agent MI5 a venit la mine acasă adineauri.
A întrebat ce am căutat la ambasadă.
Risc totul pentru tine. Am riscat totul ani în șir.
Și tot nu poți fi sinceră.
Acum, Wallace a intrat la bănuieli.
- Trebuie să-l predai pe Cole. - De ce?
Chinezii sunt strânși cu ușa. Au lansat amenințări.
Dacă nu primesc ce vor, le-ar putea pune în aplicare.
Și, crede-mă, nu vrem asta.
Ce-mi poți spune despre un oarecare clan Clark?
E un conglomerat criminal.
Au început de aici, s-au extins în străinătate.
Aspiră la legitimitate.
Putred de bogați și foarte sângeroși.
Sunt o adunătură neplăcută.
N-am avut de-a face cu ei.
Ei l-au ucis pe Jason.
I-au ucis pe Maggie, Phillip, Yarrick și, posibil, pe ambasadorul chinez.
- Au avut o săptămână plină. - Da.
Ei caută dispozitivul de înregistrare.
Credem că arată cine l-a ucis pe ambasador.
Știi unde e?
- Dacă aș ști, ai vrea să ți-l dau. - Ba bine că nu.
- Și clanul Clark? - Dau niște telefoane.
- Dai niște telefoane? - Dacă cooperezi.
- Nu ajunge. - Trebuie.
L-au omorât pe Jason.
Omul lor mi-a amenințat copiii în casa mea.
- Și l-ai omorât. - Voi face la fel cu restul.
Poți să mă asculți? Îți folosești și tu urechile și creierul măcar o dată?
Nu poți elimina clanul Clark.
Sunt ca Mosadul, HSBC sau McDonald's.
Cei de sus sunt invulnerabili.
M-am interesat de Jason.
- Și? - A dus o viață plicticoasă, la vedere.
Nimic suspect.
Apoi a fost implicat în asasinarea unui diplomat chinez.
Ce încerci să spui?
Spun că MI5 nu îi vizitează pe toți cei care au fost astăzi la ambasadă.
Jason Davies n-o fi meritat să fie răzbunat.
Darămite să moară cineva pentru el.
Ce știa Jason despre tine, Helen?
Ți-am spus deja. Nimic.
Sunt multe reguli în Black Doves.
Dar, dintre toate, e una care nu poate fi încălcată.
Aceea că păstrăm inviolabilitatea și secretele organizației noastre.
Încălcarea ei nu se pedepsește cu o interdicție sau o expulzare.
Se pedepsește cu moartea.
Mi-l vei preda pe Cole Atwood
dimineață la 06:30, pe Albert Embankment.
Apoi vei face iar ce știi cel mai bine, Helen Webb, soție și mamă.
Iar dacă nu poți, și încep să îmi fac griji că nu poți,
atunci înțelegerea noastră pică.
Îți amintești prima noastră discuție?
Știu și acum unde sunt ieșirile. Am și acum un plan.
Pumnul mi-e tot strâns în buzunar, gata de atac.
Nu există întotdeauna ieșiri, Helen.
Da, am încercat. Mersi oricum.
- A dispărut. - Mai încearcă.
- Încerc. - Da, ce să-ți zic?
Calmante. Au expirat, dar tot e ceva.
Da, e perfect.
- Futu-i! - Ce?
- Cât de grave sunt acuzațiile? - Sunt nespus de grave.
Guvernul chinez acuză că a fost ținta unei operațiuni americane secrete.
China crede că un agent american ar fi fost implicat
în asasinarea ambasadorului său la Londra.
Nu e clar care sunt implicațiile prin prisma dreptului internațional,
dar toată lumea va aștepta reacții de la Washington și Downing Street.
Da, eu sunt. Super. Am ajuns la televizor.
Știi ce înseamnă asta?
E cireașa de căcat pe glazura de căcat de pe ditamai tortul de căcat.
- Lasă asta! Mai sună-l pe Trent. - Încerc. M-a blocat.
Și ce facem? Nu avem nimic.
Madam Mata Hari își culcă plozii, cu războiul mondial la ușă,
când Kai-Ming și Eleanor stau s-o mierlească?
Ce va face când sunt torturate? Va decora bradul?
Se poate mai încet? Fata mea doarme.
S-o ia dracu'!
Ajunge!
Are nevoie de un doctor.
Nu că-mi pasă dacă mori.
- Futu-i! - Mi-e bine.
Nu ți-e bine. Niciunuia nu vă e bine. Trebuie să plecați.
Excelent. Mersi mult.
- Sam, am dureri. - Mă duc să vorbesc cu el.
Tu schimbă-i pansamentul.
Ce? De când e asta treaba mea?
Te simți bine?
Stăm doar o noapte. Plecăm până să se trezească Ruby.
- La cât crezi că se trezesc la patru ani? - Habar n-am.
Am găsit ceva.
I-ai lăsat în mașina mea.
- De când ne-am dus la mare. - Da.
A fost un weekend frumos.
Așa e.
Ultimele mele cuvinte către Eleanor.
I-am zis că e strict profesional.
Între noi.
Strict profesional.
Am talentul să spun ce nu trebuie înainte să mă despart definitiv de cineva.
Și mie mi-e urât singură.
Iar ea e partenera mea.
N-are cum să fie strict profesional.
Nu cu prețul ăsta de plătit.
Cel care credeam că erai…
Pe care îl iubeam…
Sper că nu m-am înșelat complet.
Că ai putea fi totuși așa.
Dacă ai vrea.
Dar ar trebui să îmi arăți. Categoric.
Tu chiar vrei asta?
Scuze…
Futu-i!
Scuză-mă o secundă!
Dnă Reed?
Samuel, ar fi bine pentru toată lumea
să dăm uitării întâmplarea nefericită de astă-seară.
Am o ultimă misiune pentru tine.
- Omoară-l pe Alex Clark. - Nu pot.
Pentru asta te-am adus înapoi, ca să-i pui capăt definitiv.
Înțeleg că Helen vrea răspunsuri, dar e prea aproape de ceva prea mare.
Are nevoie de protecție. Și ea, și Black Doves.
Ar trebui să fie singura ta grijă.
Îți trimit o adresă unde te duci singur, ca să-i pui capăt.
Și să terminăm cu toată povestea asta.
Ne-am înțeles?
Sam?
- Da. - Excelent. Îți trimit adresa acum.
Și încă ceva.
Ca să-i conving pe chinezi și pe americani să nu apese pe butoanele lor roșii,
îl vreau pe Atwood.
El e parte din înțelegere. Nu negociez.
Trimite-mi adresa.
Williams!
Unde e Cole? Unde s-a dus?
Eu nu…
Am nevoie de el! E foarte important…
REED PARTAJARE LOCALIZARE
Fir-ar!
Trebuie să plec.
E ultima.
După asta, gata.
Mă voi întoarce.
Vom putea vorbi. Vom fi singuri. Vom avea timp.
Promit să-ți arăt cine sunt cu adevărat.
Și, ca să-ți răspund la întrebare, da.
Chiar vreau asta.
Ai venit aici să mă omori?
Ești Alex Clark?
Da.
Da, am venit să te omor.
Noi ne facem planuri, Dumnezeu râde.
Haide, Helen!
Nu vin.
Nu mai sunt de încredere.
Ea nu mai e de încredere.
Știi bine asta.
În regulă.
Ce este?
Ceva care să-ți aducă aminte că nu mă sperie adevărul.
Futu-i!
Phillip lucra la un tabloid.
Maggie, vânzătoare la o bijuterie.
- Bună dimineața! - Bună!
Caut un inel ca acesta pe care îl am deja.
- Îmi permiteți? - Da.
Îmi pare rău.
DESCHIS
ÎNCHIS
Haide!
Obiectul pe care îl caută ei e o cameră video minusculă, neagră.
S-ar putea să am probleme.
Jason Davies n-o fi meritat să fie răzbunat.
Darămite să moară cineva pentru el.
Am venit pentru ultimele cadouri. Știi cum e.
L-ai găsit.
E o veste bună.
Bun. Probabil că e cel mai bine așa, nu?
Mi-era că va trebui să ne mai prefacem o vreme.
Ar fi fost plicticos, nu?
Dacă ar fi să îți reproșez ceva,
e că te miști prea repede.
- Ți se pare? - Da.
Trimiți mesaje, vii în casă. Mirosea a…
Ce?
Disperare, cred.
Disperare?
Reed ți-a dat binecuvântarea?
Mi-a dat drumul din lesă.
Nu mai are încredere în tine. Și nu e singura.
I-am zis lui Wallace de aventura ta.
Bietul de el!
O să aibă nevoie de consolare.
Așa deci.
Poți să mă ajuți. Ar trebui să știu ceva despre el?
Ce îi place, de-astea?
Să fac o treabă bună după ce-ți iau locul.
Și copiii!
Nu mă dau în vânt după ei, dar vin la pachet.
Lui Jacqueline îi plac dinozaurii, nu? Sau lui Oli?
În fine.
Ne descurcăm noi cumva.
Jacqueline e cu dinozaurii.
Oli, cu navele spațiale.
N-o să te ajute că știi asta.
Fiindcă o să-ți rup gâtul.
Înainte s-o facem, vreau să știi că sunt o mare admiratoare.
Uite, mi s-a făcut pielea de găină.
- O să mă omori? - Mai spui ceva de copiii mei?
- Nu. - Foarte bine.
Știi că n-o să te omor, fiindcă sunt tot Helen Webb.
Iar Webb nu omoară fete în bijuterii, în seara de ajun.
Ăsta e cadoul meu pentru noi.
Când o vezi pe Reed, zi-i că, dacă vrea să mă înlocuiască,
să vină și s-o facă față în față.
Sau mai vrei o tură?
Bună! Kai-Ming mi-a scris că…
Eu am trimis mesajul.
- De ce? - Crezi că nu știu ce îi dați?
I-am dat ce vrea ea.
Ea nu știe ce își dorește. E narcomană!
Te cunosc.
Știu cine ești, Trent Clark.
Dacă te mai văd vreodată,
te omor!
Futu-i!
Fir-ar! Futu-i!
Mamă, da, eu sunt. Da.
Am dat-o în bară. Rău de tot.
Trebuie să dăm niște telefoane. Dezactivați camera din fața clădirii.
Fir-ar al naibii!
Faceți să pară o supradoză.
Trebuie să-l sun pe premier. O să fie furios.
La naiba!
Bună, sunt Helen! Lasă-mi un mesaj.
Helen, înțeleg că ai dispozitivul de înregistrare.
Poate că acum începi să înțelegi
gravitatea situației în care ne aflăm cu toții.
Suntem la marginea prăpastiei.
Dar mai putem da înapoi, dacă faci ce trebuie.
Ești încă un Black Dove.
Și lucrezi pentru mine.
Nu uita asta!
Subtitrarea: Nicu Teodorescu