Ти Елінор?
А якщо так, то що?
Я Вільямс.
Кент і Вільямс, знаєш?
А, ясно. Так.
Чим ти забризкана?
Це Кент.
Це…
Співчуваю.
Вона сказала, що ви спілкувалися
раніше, ти шукала напарницю.
У неї була ти, тому її це не цікавило.
Просто…
Я краще працюю в парі.
Коли мене хтось прикриває ззаду
й перевіряє всі кути.
-Це логічно, розумієш? -Так.
Чому ти шукала напарницю?
Мені самотньо.
Ти зайдеш чи як?
Так.
ЧОРНІ ГОЛУБИ
-Поквапся там! -Чекай!
-Елінор! -Я його шукаю!
-Але ти все прибрала! -Вибач, що хотіла навести лад.
Це аж ніяк не лад.
Ти просто пхаєш усе в шафу,
і тепер мені треба розкопати тонну твоїх речей, щоб дістатися до своїх.
Ось він.
Клята Рід. Навіщо їй це?
-То який план? -Відірватися від них, потім скласти план.
-Що відбувається? -На нас зараз нападуть.
-Що мені робити? -Іди й лягай у ванну.
-А води набрати? -Боже, так.
І пінку. І свічки ще. Ні, сховайся, щоб тебе не підстрелили.
-Щоб не підстрелили? -Ти віруєш?
Не дуже.
Час спробувати.
Поговори із захисником нагорі.
-Що думаєш? -Ми в лайні. А ти?
Коли ти прийшла до мене, треба було послати тебе нахрін.
Чорт.
-Треба вийти. -Вийти?
Виходь!
Ти точно канеш її тут? Класна ж тачка.
Так.
-Швидше! -Чорт.
Ніхто нікого не знає повністю, Воллесе.
Не до кінця.
-Дарма я це сказала. Мені шкода. -Знаю.
-Я просто не хочу, щоб ти страждав. -Ні, я тобі вдячний.
Але мій шлюб — моя справа.
Тож не хвилюйся.
Але я хвилююся.
Хвилююся за тебе.
Це прем'єр-міністр. Хочеш поговорити?
Прем'єр-міністре.
Так, я вже їду.
Треба йти. Новий китайський посол тут.
Перепрошую.
-Як ми дістанемося Алекс Кларк? -Через Трента Кларка.
-Справді? -У нас Кай-Мін, він приїде.
-І покличе Алекс. -Вільямс дзвонить.
Той йолоп таємно в неї закоханий.
Це Вільямс. Привіт.
-Дещо сталося. -Тобто? Ти про що?
Ми всі в дупі, от про що я.
Зараз затишшя перед бурею. Але варвари біля воріт.
Вони знають, що Кай-Мін у нас.
А, Ленні.
Якщо Кай-Мін у них, їх переслідують Кларки. Їм труба.
Вільямс, захисти дівчину. Чуєш?
-Ходімо. -Захисти дівчину!
Ми їдемо до вас.
Що вони сказали?
-Вони погодилися. Ми в лайні. -Чудово.
Слухай, Елінор, найкраще…
Хай що станеться, кожна з нас сама за себе.
Еге ж? Бо таке життя.
-Така в нас робота. -Зберігай спокій і будеш жива.
-Так. -Так. Просто робота.
Вони заходять!
Агов!
Куди, друже?
Куди хочеш, але ти підеш туди пішки.
Овва.
Агов.
Лайно!
Чорт.
Боже сраний, що відбувається?
От бляха!
-О боже! -Господи!
-Можливо, ми запізнилися. -Ні. Що ти в біса робиш?
-Будь ласка. -Залишайся тут.
-Я підіймуся й витягну їх. -Боже.
Чорт.
Це Кларки.
-У тебе є пістолет? -Для себе, а не для тебе.
Чорт! Часу обмаль.
-Добрий вечір, Джоне. -Вітаю, сер.
Посол Хан, це Воллес Вебб,
міністр оборони,
Лес Маллері, голова Секретної служби,
офіцер Перріман, теж із МІ-5, і Мітч Портер…
Резидент ЦРУ. Так, я знаю.
Так. Кілька годин тому скоєно напад на посольство США.
Постраждав охоронець, один співробітник зник.
Зниклий — Коул Етвуд.
Ви його знаєте як несправедливо обвинувачуваного
в убивстві вашого попередника.
Хтось його викрав.
Ми знаємо, що то були ви.
Містере Портере, яке недбальство — втратити шпигуна.
Етвуд не шпигун. Він працівник агентства. Радник посольства.
Він агент ЦРУ.
Скоро всі про це дізнаються.
Ми оголосимо,
що вважаємо дії Сполучених Штатів і Британії
розпалюванням війни.
Ми пропонували вам вихід із цієї ситуації без зростання напруженості.
Пане после, ваша пропозиція,
щоб Сполучене Королівство віддало вам військові контракти,
навіть не обговорюється.
А що ми отримаємо за вбивство нашого посла?
Ноту з вибаченням?
Його вбили на вашій землі, прем'єр-міністре.
Не отримавши компенсації, ми будемо змушені помститися.
Джентльмени.
Ми не повинні бути тут. Нам тут не місце, чорт забирай.
У ЦРУ не навчають поведінки в таких ситуаціях?
-Боже. -Господи! Семе!
Чому ти так любиш вікна?
-У машину! Швидше. -Сідай!
-Де Кай-Мін? -Вона в них.
-Дідько! -І Елінор теж. Їдь!
Нам потрібен той записувальний пристрій. Розумієш?
Потрібен.
-Що там сталося? -На нас напали.
З вікон, з даху, з дверей.
Увійшли з усіх боків. Як на ваших вечірках.
Кай-Мін мертва?
Не знаю. Вона була у ванній, Елінор пішла перевірити, як вона.
Коли я туди дісталася, вони обидві зникли.
Велика діра в стіні. Багато крові. Я не знаю. Здається, мене підстрелили.
Я висаджу тебе біля лікарні.
Тоді вже висади біля в'язниці.
Нам треба кудись їхати.
Семе!
Семе?
-Що? -До Майкла?
-Ні. -Їдьмо.
Нізащо.
Це я.
Привіт.
Майкле!
-Ні. Категорично ні, Семе. -Будь ласка.
-Можеш роззутися? Так. -Так.
-Можете роззутися? -Так.
Роззуйтеся.
Я знаю, що ти зовсім цього не хочеш, і мені шкода.
Хто вони?
Це Коул.
Він агент ЦРУ.
Агент ЦРУ?
Так. Це потребує уточнення. Можливо, дезертир. Не дуже зрозуміло.
-А ця білявка — Вільямс. -Так. І вона із ЦРУ?
Ні, вона…
-Хто? Виконавець? Виконавиця? -Виконавець. У жіночому роді не кажуть.
Запросивши тебе, я не думав, що ти з компанією злочинців.
Знаю. І мені дуже шкода. Коли отримав повідомлення, я почувався…
Яким?
Щасливим.
І я…
-Я б не приїхав, якби не був у відчаї. -О, це кожен мріє почути.
«Палає будинок у Лондоні. Повідомляють про стрілянину».
Це зробили ви?
Ні.
Моя дочка спить у сусідній кімнаті.
Хай що то є, це не може бути тут. Не можна приносити це сюди.
За нами не було хвоста.
Я побачив тебе в газеті й подумав:
«О, це та жінка, яка вбила когось на вулиці.
-Диви, вона успішна». -Якби не я, ти б загинув.
Майкле, обіцяю, сюди ніхто не прийде.
Твоя донька в повній безпеці.
Подумай, перш ніж обіцяти те, що не зможеш виконати.
Обіцяю, твоя дочка буде в безпеці.
-Вона помирає? -Не турбуйся. Зі мною все супер.
Її підстрелили, але вона цього соромиться.
-Не люблю бути центром уваги. -Гаразд.
Я бачив у фільмі,
як на рану клали прокладки, щоб зупинити кровотечу.
Моя подруга Фаз ночувала тут і залишила кілька.
Принеси мені бинти й гарячу воду,
але якщо в мене з'явиться бажання зробити перев'язку з прокладки,
я тобі скажу.
Гаразд.
ВИКЛИКАЄ РЕМОНТНА МАЙСТЕРНЯ
Це Кларки.
-Ваші друзі в нас. -Привіт!
Наразі вони живі,
але ця ситуація може змінитися будь-якої миті.
Чого ви хочете?
Те, чого ми хотіли з самого початку.
Цифровий записувальний пристрій, що зник із квартири доньки посла
тієї ночі, коли він помер.
Я вже казала, що в мене його немає.
Боюся, ми не знаємо, чи можна тобі довіряти.
Щоб заспокоїти душу,
якщо ти не віддаси його завтра до полудня,
ми вб'ємо всіх твоїх друзів із такою дикою жорстокістю,
що спосіб їхньої загибелі переслідуватиме тебе аж до смерті.
У нас немає вашого клятого пристрою.
Завтра ми точно дізнаємося.
Принеси його на Парк-вок, 177, Боро-маркет.
Віддай одному з моїх колег, і твої друзі не постраждають.
Ми з нетерпінням чекаємо розв'язки
незалежно від результату, Гелен Вебб.
Ти знаєш, де ця клята відеокамера?
Вона точно не у квартирі Джейсона.
Можна припустити, що не у квартирі Меґґі чи Філіпа, а вони її десь сховали.
Доведеться відтворити їхні пересування,
але із чого почати?
Ми не знайдемо цей пристрій до завтра.
Якщо не зустрітися з Алекс Кларк, Кай-Мін і Елінор уб'ють,
а я не дізнаюся правду про Джейсона.
Треба привести її на ту зустріч. Коуле, є спосіб якось вийти на Трента?
Не хочу здвавтися егоїтом, але
що мені із цього?
Гаразд.
Я зроблю все можливе,
щоб завадити людям, на яких я працюю, завдати шкоди твоїм рідним,
але подумай от про що.
Якщо не знайдеш Трента, ти нам не потрібен.
Якщо ти нам не потрібен,
я попрошу Сема відвезти тебе в Гемстед-Гіт
і вистрелити тобі в потилицю.
Справді?
Мабуть, це буде Ричмонд-парк, але просто знайди його, добре?
Хто там?
Усе гаразд?
Тепер він не захоче мене бачити.
-Розповів йому, чим займаєшся? -Так.
Я сказала Джейсону.
-Гелен. -Знаю. Я…
-А що ти сказала? -Усе розпливчасто.
-Розпливчасто? -Нечітко, розумієш? Я…
Я сказала йому, що я не та, ким він мене вважає,
і що Гелен Вебб не існує.
Не так уже й розпливчасто.
Я…
Я сказала йому те, що мала сказати.
Що ти працюєш на організацію,
яка краде секрети уряду, на який він працює?
Так.
І що він сказав? Як відреагував?
Він сказав,
що кохає мене
і жодні мої слова цього не змінять.
Гарна реакція.
Так.
Через тиждень він загинув.
Я маю з'ясувати чому.
І маю дізнатися, ким він був.
Чорт. Марі. Вибач, це моя нянька. Дай мені секунду.
Алло, Марі. Усе гаразд?
Семе. Воллеса немає вдома. Діти… Мені треба йти.
Роби те, що повинна.
Слухай.
Знайди Трента.
Він наш єдиний шлях до Алекс Кларк.
-Зрозумів. -Рід на стежці війни.
Наглядай за Коулом.
Так і зроблю.
-Бувайте. -З Різдвом, Марі.
З Різдвом, Марі!
Боже, Марі. Вибач.
Усе гаразд.
-Я думала, Воллес повернеться раніше. -Не хвилюйтеся.
Боже.
Вони всі на кухні. Діти казали щось про різдвяний пудинг.
Чорт. Так, ні. Так, Боже, це сьогодні.
-Дякую. Ти янгол. -Без проблем.
Він виглядає розгубленим. Сподіваюся, все гаразд.
Так, усе гаразд. Дякую.
-Добре. -З Різдвом.
-З Різдвом. Бувайте. -Бувай.
-Ми поклали апельсин? -Так.
-Ізюм? -Так.
-Лимон. Ми не додали лимон. -Привіт, любі!
-Привіт, ма! -Привіт! Що ви робите?
-Готуємо пудинг. -Овва.
-Загадай різдвяне бажання. -Я встигла?
-Ти якраз вчасно. -Загадай, але не кажи.
Гаразд. Так. Це має бути таємниця.
Гаразд. Привіт.
Ось так. Привіт. Де ти була?
Робила різдвяні покупки. А де ти був?
У нас велика проблема в посольстві США, тому…
Отак, стискай.
Ясно. Це цікавіше за мій шопінг.
-Усе гаразд? Здається, це серйозно. -У нас була екстрена нарада.
Я думав, ти вдома, тому…
Мамо, загадай бажання.
-Треба перемішати. -Так, я перемішую.
-А ще треба заплющити очі. -Заплющити очі. Гаразд.
Смачно, правда ж?
-Розповісти тобі таємницю? -Можеш розповісти мені будь-що.
Після цього ти мене розлюбиш.
Ти чув про Чорних голубів?
Загадала?
Діти, вже пізно. Готуйтеся до сну.
-Ти… -Чого ти побажала?
Не скажу. Це таємниця.
Лягайте спати, я зайду до вас за хвилину.
-Гаразд. -Стій!
Що сталося в посольстві? Що відбувається?
Що ти купила?
Що?
Різдвяні покупки.
Ну, це…
Подарунок для тебе, тож я не можу сказати.
Що відбувається?
Ти згадуєш вечір нашого знайомства?
-Так, іноді. -А я — досить часто.
Я багато про це думаю. Прокручую в голові.
Я згадую, як ти встала, одягнулася й пішла,
дійшла до ліфта.
Ти далеко відійшла від готелю?
-Яка різниця? -Бо це важливо.
-Я хочу знати, про що ти думала. -Про що?
Мабуть, я думала:
«Грошей на таксі немає, а зараз третя ночі».
-Так? -Так.
Ні, я…
Я думала, що не хотіла йти. Я хотіла залишитися.
Ти щаслива?
Зі мною? Рада, що ми разом?
Овва. Так, Воллесе. Що відбувається?
Я знаю, що, ймовірно, багато в чому тебе розчаровую.
-Ти мене не розчаровуєш. -Та ну.
Це помилка, яку ти завжди робиш. Постійно.
Ти наполягаєш, що проблем немає, але всі мають вади.
Ніхто не знає іншу людину до кінця.
Ти завжди вдаєш, ніби все ідеально,
ніби ми ідеальні, але
це ж брехня, так?
Це жахлива брехня.
То кому ти це кажеш? Мені? Собі? Чи…
Я в цьому переконана.
Нічого не розповіси?
Наприклад?
Будь-що.
Ні.
Слухай,
я не вважаю тебе ідеальним,
повір мені,
і я не думаю, що між нами все ідеально, але…
Я намагаюся тебе підтримати.
Я намагаюся покращити нам життя.
Ти когось чекаєш?
Ні.
-Перрімане. -Міністре оборони.
Вибачте, можна зайти?
-Заходьте. -Дякую.
-Усе гаразд? -Так. Іти сюди?
Ідіть сюди, так.
-Вітаю. -Добрий вечір.
Вибачте, це Гелен, моя дружина. Гелен, це офіцер Перріман. Він із МІ5.
-Вибачте за вторгнення, місис Вебб. -Усе гаразд.
Чим можу допомогти?
Ми хотіли поговорити з місис Вебб. Не турбуйтеся.
Усе гаразд. Не знаю, чи ви говорили з місис Вебб про…
Я їй трохи розповів про посольство.
Так. Тоді я впевнений, що ви здогадуєтеся, чому я тут, Гелен.
О боже, я там була.
-Так. -Справді?
Вибач, я зовсім забула.
Ми готували різдвяний пудинг, а нянька…
-Так, я була там сьогодні. -Сьогодні?
Так, відвідувала чарівну Ванессу. Пам'ятаєш? Вона…
Вона сказала, що впустила вас о 16:43. Ми перевірили журнал відвідувачів.
Ви пили каву, але перервалися.
Вона відповіла на дзвінок з прихованого номера,
здається, ішлося про охорону для неї.
Так. Вона не сказала, про що йшлося.
Потім увімкнулася сигналізація, і ви пішли.
Так.
Навіщо ви відвідували місис Робінсон?
Ми просто…
-Вибачте, я… -Боже, ні, вибачте.
Просто ваше ім'я побачили під час перевірки,
тому я вирішив заскочити до вас додому,
поговорити в неформальних обставинах, без стресу, як друг.
-Крапки над «і», еге? -Авжеж.
Ні, я не бачила нічого, що може вам допомогти. Вибачте.
-Так, без проблем. -Мамо!
Мені треба…
-Звісно. -Добре?
Так, ще раз перепрошую за вторгнення.
-Мамо! -О, так.
-З Різдвом. -І вас.
-Я вас проведу. Дякую, що зайшли. -Так, вибачте.
-Ні, ви маєте робити… -Свою роботу.
Думаю, ми розберемося. Гаразд?
До зустрічі.
«Гілочкин самотній. Він шлях загубив.
Мороз того Гілочкина інеєм укрив.
Гілочкин стомився. Він хоче спати.
Він потягнувся, позіхнув і ліг дрімати».
РІД МОБІЛЬНИЙ
Воллесе,
я маю піти у справах. Вибач.
-Треба забрати подарунок. -Усе гаразд.
Діти сплять.
Я кохаю тебе.
І завжди кохав.
Безнадійно. Відколи ми зустрілися в готелі. Відколи ти повернулася.
Я відчув полегшення, коли ти повернулася.
Я зовсім не складна людина, Гелен.
І знаю, що тебе це не приваблює.
Але я тебе кохаю.
І я люблю наш дім, наших дітей і наше життя.
Обожнюю.
А за те, що любиш, треба боротися, правда?
Я ненадовго.
Я намагалася зрозуміти,
чому ви сьогодні так учинили.
Якщо ти збиралася погрожувати Коулу Етвуду,
чому ти просто не сказала?
Дехто з нас із віком стає жорстокішим, а дехто — м'якшим.
Думаєш, я розм'якла?
Думаю, тобі зручніше з пряником, ніж із батогом.
Працюєте на китайців?
Ми працюємо на тих, хто більше заплатить, як завжди.
До мене додому приходив агент МІ5.
Питав, що я робила в посольстві.
Я ризикую всім заради тебе. Я роками ризикувала всім.
Ти досі не можеш бути чесною зі мною. А Воллес уже щось підозрює.
-Ти маєш віддати нам Коула. -Чому?
Китайці загнали себе в глухий кут.
Вони погрожували.
Якщо не отримають бажаного, їм доведеться реалізувати погрози,
а, повір мені, ми не хочемо, щоб це сталося.
Що ти знаєш про організацію Кларків?
Це злочинний конгломерат.
Почали тут, вийшли на міжнародний рівень.
Прагнуть до легітимності.
Багаті, як трейдери, небезпечні, як мексиканський картель.
Так, це погані люди.
Ніколи не мала з ними справи.
Вони вбили Джейсона,
Меґґі, Філіпа, комісара Ярріка
і, цілком можливо, китайського посла теж.
У них насичений тиждень.
Це вони шукали записувальний пристрій.
Ми думаємо, на ньому видно, хто вбив посла Чена.
Знаєш, де він зараз?
Якби знала, ти б його забрала.
Звісно, забрала б.
-Що ти робитимеш із Кларками? -Подзвоню декому.
-Подзвониш? -Якщо почнеш співпрацювати.
-Цього замало. -Має вистачити.
Вони вбили Джейсона.
Прислали до мене чоловіка, який погрожував моїм дітям.
-Ти його вбила. -І вб'ю тих, хто його послав.
Послухай мене. Може, хоч раз використаєш вуха
й мозок і послухаєш?
Ти не зможеш подолати таку організацію, як Кларки.
Так само як Моссад, HSBC чи «МакДональдз».
Їхнє керівництво надто добре захищене.
Я перевірила Джейсона.
І?
У нього було нудне, нехитре життя,
яке не викликало занепокоєнь.
Доки він не втрутився в убивство китайського дипломата.
Що ти хочеш сказати?
Кажу, що навряд чи МІ5 приходило додому
до всіх, хто випадково був сьогодні в посольстві.
Імовірно, Джейсон Девіс —
не той, за кого варто мститися, а тим більше помирати.
Що Джейсон знав про тебе, Гелен?
Я вже сказала. Нічого.
У Чорних голубів багато правил.
Але є одне найголовніше, яке не можна порушувати.
Те, що наша організація священна і її не можна розкривати.
Порушення цього правила карається не вигнанням чи звільненням.
Воно карається смертю.
Віддаси мені Коула Етвуда
завтра о 06:30 на набережній Альберта.
Далі робитимеш те, що вмієш найкраще,
Гелен Вебб, дружина й мати.
Якщо не зможеш,
а я починаю хвилюватися, що ти не зможеш,
тоді наша домовленість стає недійсною.
Пам'ятаєш нашу першу розмову?
Я і досі знаю, де виходи.
У мене й досі є план.
І мій кулак досі в кишені, готовий до удару.
Вихід не завжди є, Гелен.
Так, я пробував. Гаразд, усе одно дякую.
-Його ніхто не бачив. -Подзвони ще комусь.
-Я стараюся, ясно? -Отож-бо, стараєшся.
Це знеболювальне. Протерміноване, але краще, ніж нічого.
Так, це ідеально.
-Бляха… -Що?
-Наскільки серйозні ці звинувачення? -Ну, це неймовірно серйозно.
Китайський уряд звинувачує американців…
ПЕКІН ЗВИНУВАЧУЄ США У ШПИГУНСТВІ
…у таємній операції проти них.
Тобто Китай вважає,
що американський агент брав участь
у вбивстві їхнього посла у Великій Британії.
Що це означає з погляду міжнародного права, поки незрозуміло,
але ми знаємо,
що всі погляди будуть прикуті і до Вашингтона, і до Даунінг-стріт
в очікуванні реакції…
Так, це я.
Чудово. Мене показують по телевізору.
Знаєте, що це?
Це ляйняна вишенька на лайняній глазурі
на великому торті з лайна.
-Не думай про це. Дзвони Тренту. -Я намагаюся. Він мене заблокував.
То що нам робити? У нас нічого немає.
Чому міс Супершпигунка вдома, коли починається Третя світова,
а з Кай-Мін і Елінор от-от здеруть шкіру живцем?
Коли їх катуватимуть, вона прикрашатиме ялинку?
Можна тихіше? Моя дочка спить.
Та до біса її!
Годі вже.
Їй потрібен лікар. Хоча я не скаржитимусь, якщо ти помреш.
-Чорт! -Усе гаразд.
Ні, негаразд. У вас у всіх проблеми. Їдьте звідси.
Чудово. Дуже дякую.
-Семе, мені боляче. -Я піду поговорю з ним.
А ти зроби їй перев'язку.
Що? Вибач. Чому я повинен це робити?
Ти як?
Нам треба пересидіти ніч. Ми підемо раніше, ніж Рубі прокинеться.
Коли, по-твоєму, чотирирічні діти прокидаються?
Гадки не маю.
О, я знайшов
дещо.
Ти забув у моїй машині.
-Мабуть, коли ми їхали на море. -Так.
Гарні були вихідні.
Отож.
Це останнє, що я сказала Елінор.
Я сказала, що це просто робота.
Між нами.
Робочі стосунки.
Я вмію казати людям не те, що треба,
коли бачу їх востаннє.
Бо мені теж самотньо.
А вона моя напарниця.
Це не просто робота.
Зважаючи яка ціна всього.
Чоловік, яким я тебе тоді вважав.
Чоловік, якого я кохав.
Хочеться вірити, що хоч щось було правдою.
І ти ще можеш ним бути.
Якщо захочеш.
Але ти маєш мені довести. Тобі доведеться.
Ти дійсно цього хочеш?
Я так…
Чорт.
Вибач, одну хвилинку.
Місис Рід?
Самуелю, гадаю, для всіх зацікавлених сторін краще
не обговорювати невдалі події цього вечора.
Виконай для мене останнє завдання.
-Убий Алекс Кларк. -Не можу.
Саме для цього я тебе викликала: розібратися, покласти всьому край.
Я розумію, що Гелен хоче відповідей,
але вона наблизилася до чогось надто великого.
Її треба захистити. Чорних голубів треба захистити.
І це має бути твоя єдина турбота.
Я дам тобі адресу, куди ти підеш сам, щоб закінчити роботу.
І всю цю сагу можна забути.
Домовилися?
Семе!
-Так. -Чудово. Зараз надішлю тобі адресу.
І ще одне.
Щоб переконати китайців і американців
прибрати пальці з великих червоних кнопок, мені потрібен Коул Етвуд.
Він частина угоди.
Це не обговорюється.
Надішли адресу.
Вільямс.
Де Коул? Куди він подівся?
Я не…
Він мені потрібен! Це дуже важлив…
МІСИС РІД ПОДІЛИЛАСЯ ЛОКАЦІЄЮ
Чорт забирай.
Я мушу йти.
Останній раз.
І тоді настане кінець.
Я повернуся.
Ми зможемо поговорити. Ми будемо самі. У нас буде час.
Я покажу, хто я насправді. Обіцяю.
І відповідь на твоє запитання.
Так.
Я справді цього хочу.
Ти прийшов мене вбити?
Ти Алекс Кларк?
Так.
Тоді так, я прийшов тебе вбити.
Ми будуємо плани, а Бог сміється.
Ну-бо, Гелен.
Вони не прийдуть.
Їм більше не можна довіряти.
Їй не можна довіряти.
Ти це знаєш.
Гаразд.
Що це?
Те, що нагадає тобі, що правда мене не лякає.
Чорт.
Філіп був репортером таблоїдів.
Меґґі — продавчинею в ювелірній крамниці.
-Доброго ранку, мем. -Вітаю.
Я шукаю каблучку, схожу на ту, що маю.
-Можна? -Так.
Перепрошую.
ВІДЧИНЕНО
ЗАЧИНЕНО
Ну-бо.
Предмет, який вони шукають, — це маленька чорна відеокамера-обскура.
Думаю, у мене проблеми.
Імовірно, Джейсон Девіс —
не той, за кого варто мститися, а тим більше помирати.
Заскочила за покупками в останню хвилину. Знаєш, як воно буває.
Ти знайшла її.
Чудово.
Мабуть, це на краще, так?
Я боялася, що нам доведеться ходити околяса.
А це було б нудно, чи не так?
Розумієш, якби я тебе критикувала, то сказала б,
що ти надто поспішаєш.
-Ти думаєш? -Так.
СМС, приїзд додому. Здається, це все схоже…
На що?
Гадаю, на розпач.
На розпач?
Рід дала тобі добро, так?
Відпустила мене з повідця, так би мовити.
Вона тобі більше не довіряє.
І, боюся, не лише вона.
Я сказала Воллесу про твій роман.
Бідолаха.
Йому точно знадобиться підтримка.
Ясно.
Ти можеш допомогти. Розкажи щось про нього.
Що він любить і так далі.
Я хочу бути найкращою, коли ввійду в сім'ю.
І діти.
Не те що я їх обожнюю, але це частина роботи, правда?
Жаклін любить динозаврів, так? Чи їх любить Олі?
Ну що ж.
Потроху розберемося.
Жаклін любить динозаврів.
Олі любить ракети.
А тобі ці знання не знадобляться.
Бо я зламаю тобі шию.
Перш ніж ми це зробимо, скажу, що я твоя прихильниця.
Дивися. Аж сироти по шкірі.
-Ти мене вб'єш? -Знову скажеш щось про моїх дітей?
-Ні. -Дуже розумно.
Ти знаєш, що я тебе не вб'ю.
Бо я й досі Гелен Вебб,
а Гелен Вебб не заріже дівчину в ювелірній крамниці напередодні Різдва.
Це мій подарунок нам обом.
Коли побачиш Рід, скажи їй: якщо вона хоче мене замінити,
хай прийде й зробить це особисто.
Хіба що ти хочеш повторити.
-Привіт. Кай-Мін написала мені… -Я відправив це повідомлення.
-Чому? -Думаєш, я не знаю, що ти їй даєш?
-Те, що вона хоче. -Вона не знає, чого хоче. Вона наркоманка!
Я тебе знаю.
Я знаю, хто ти такий, Тренте Кларку.
Якщо побачу тебе знову,
я тебе вб'ю!
Чорт забирай.
О чорт. Бляха.
Мамо, так, привіт, це я. Так.
Я облажався. Я все зіпсував.
Треба буде декому подзвонити, стерти записи надворі біля будинку.
Чорт забирай.
Хай виглядає як передозування.
Треба подзвонити прем'єр-міністру. Він розлютиться.
Чорт забирай.
Це Гелен. Залишіть повідомлення.
Гелен, наскільки мені відомо, записувальний пристрій у тебе.
Можливо, тепер ти починаєш розуміти
масштаби ситуації, в який ми опинилися.
Ми стоїмо на краю прірви.
Але є час відійти подалі, якщо зробиш правильний вибір.
Ти досі Чорна голубка.
І працюєш на мене.
Не забувай.
Переклад субтитрів: Галина Козловська