Din episoadele anterioare
De mai bine de un secol am trăit în secret.
Până acum. Ştiu ce risc, dar nu am avut de ales. Trebuie să o cunosc.
- Sunt Elena. - Eu sunt Stefan.
Ştiu. Avem ora de istorie împreună.
Primăvara trecută, maşina părinţilor mei a plonjat de pe un pod în lac.
Nu vei fi tristă mereu, Elena.
- Locuiesc cu unchiul meu. - Ai fraţi?
- Niciunul cu care vorbesc. - Bună, frate.
- Damon. - Elena seamănă perfect cu Katherine.
Dar oriunde mergi, oamenii mor.
- Dumnezeule, este Vicki. - Ceva a muşcat-o. Pierde sânge.
- Cineva să ne ajute! - Vampir.
- Nu râvneşti? - Încetează!
Hai să mergem după Elena. Imaginează-ţi ce gust are sângele ei.
Opreşte-te!
Să nu te apropii de Elena.
Consider asta o invitaţie.
- Hei, ai auzit aia? - Ce să aud?
Am auzit tunete.
- Nu e niciun tunet. - Eşti sigur?
Pentru că dacă plouă, nu vom putea să vedem cometa.
Nu va ploua.
Ascultă, ţi-am luat ceva.
Este în maşină.
Nu te mişca.
- Să nu te uzi. - Nu va ploua.
Ştiam.
Ţi-am spus că va ploua.
Deschide! Nu.
Te rog.
JURNALELE VAMPIRILOR
Dragă jurnalule,
Dimineaţa asta e diferită.
Există o schimbare. Îmi dau seama. O simt.
Sunt treaz.
Pentru prima dată de mult timp...
...mă simt treaz complet şi incontestabil.
Măcar de data asta, nu regret ziua înainte să înceapă.
Întâmpin ziua.
- Pentru că ştiu... - Pentru că ştiu...
-...că o voi vedea din nou. -...că-l voi vedea din nou.
Pentru prima dată de mult timp, mă simt bine.
Stai. Arăt ca un adult?
Adică precum un părinte respectuos?
Depinde unde te duci.
Şedinţa părinte-profesor a lui Jeremy.
Cu părul prins sau nu?
Însoţitoare de bord sexy.
- Casnică beată. - Atunci prins.
- Eşti veselă azi. - Mă simt bine.
Ceea ce e rar, aşa că am decis să accept asta.
Zboară liber. Mergi pe nori şi toate alea.
- Unde este Jeremy? - A plecat mai devreme.
Zicea că vrea să meargă mai repede la atelier ca să facă o casă pentru păsări.
Nu există niciun atelier, nu?
- Nu. - Da.
Nu ar trebui să fii aici, dragule. Orele de vizită nu încep până la 9.
Eu doar-- cum se simte?
A pierdut mult sânge.
Da, dar va fi bine, nu?
Are nevoie de odihnă. Aşa că vino mai târziu. Haide.
Descoperită iniţial în urmă cu aproape 5 secole
nu s-a mai aflat deasupra Mystic Falls de peste 145 de ani.
Acum, cometa se va vedea cel mai bine
imediat după apus în timpul petrecerii de mâine.
Vă deranjăm?
Domnule Salvatore?
Domnişoară Gilbert.
- Am adus-o. - Ţi-am spus.
"La răscruce de vânturi", de Ellis Bell.
Ştii, nu-mi vine să cred că nu şi-a folosit numele real.
Toate surorile Brontë au avut pseudonime. Aşa era în vremea aia.
Scriitoarele nu erau acceptate atunci.
De unde ai luat-o?
A fost transmisă din generaţie în generaţie în familia mea.
Am multe cărţi. Haide.
- Păstreaz-o. - Nu, eu--
Dar mi-ar plăcea să o citesc din nou.
Promit că ţi-o dau înapoi.
Bine.
Sunt confuză. Eşti mediu sau clarvăzătoare?
Tehnic, buni spune că sunt vrăjitoare.
Strămoaşele mele au fost aceste vrăjitoare cool din Salem sau ceva.
Buni a încercat să-mi explice, dar era cam beată. Nu am mai ascultat-o.
O familie nebună, da. Vrăjitoare? Nu cred.
Poate poţi invoca numele şi numărul tipului de aseară.
Eu nu l-am văzut. Tu ai făcut-o.
De ce nu ai vorbit cu el?
Nu ştiu. Eram beată.
Bună, Tyler. Bună, scuze de întrerupere.
Mă întrebam doar cum se simte Vicki, de vreme ce voi sunteţi apropiaţi.
- Este în regulă? - Este bine.
- Acum pleacă de aici. - Cât de rău este?
Ce a atacat-o? Îşi va reveni? S-a bucurat să te vadă?
- În ce cameră se află? - O să te bat.
Da, îmi tot spui asta, dar când o vei face de fapt?
Pentru că eu votez să o faci chiar aici, acum.
Pleacă, Gilbert. Este ultimul avertisment.
Acesta este ultimul tău avertisment. M-am săturat să văd că te joci cu Vicki.
Dacă o mai răneşti o singură dată, îţi jur că te omor.
Asta a sunat ca o ameninţare cu moartea. Ai auzit?
O vor ţine peste noapte, dar probabil va veni acasă mâine.
- Astea sunt veşti bune. - Da.
- Ai luat legătura cu mama ta? - Am sunat şi am lăsat un mesaj.
Este în Virginia Beach cu iubitul ei.
Aşa că vom vedea cât îi va lua să vină acasă.
- Vicki e norocoasă că e bine. - Ştiu.
Şi acum se vorbeşte despre nişte turişti dispăruţi.
A spus ce tip de animal a atacat-o?
- A spus că a fost un vampir. - Poftim?
Da, s-a trezit azi-noapte, a mormăit "vampir" şi a leşinat.
- Asta e ciudat. - Cred că era beată.
Deci care e treaba cu tine şi cu tipul nou?
Matt, ultimul lucru pe care îl vreau este să te rănesc.
Ştii, de fapt, o să mă întorc la spital.
Vreau să fiu acolo când se trezeşte Vicki, să aflu ce s-a întâmplat cu adevărat ieri.
Bine.
Ca profesorul lui Jeremy, sunt îngrijorat.
Este a treia zi de şcoală şi nu a venit la şase ore.
Dl Tanner, ştiţi că părinţii lui Jeremy şi ai Elenei au murit?
Acum 4 luni, o mare pierdere. Accident de maşină.
Podul Wickery, dacă îmi amintesc bine.
Şi care e legătura dvs. cu familia lor? Sora mai mică a mamei.
- Sora mai mică, da. - Exact.
La şase ore? Sunteţi sigur? Adică e cam greu să faci asta.
Nu când eşti pe droguri.
Aşa încearcă el să facă faţă, domnişoară Sommers.
Şi semnele sunt acolo. Este irascibil, retras, certăreţ, mahmur.
Mai aveţi şi alte rude?
Sunt singurul lor tutore.
Ar putea fi alte rude?
Ce anume sugeraţi?
Este o slujbă imposibilă, nu? Să creşteţi doi adolescenţi.
A fost greu, dar nu. Nu este.
Răspuns greşit. Este o slujbă chiar imposibilă.
Orice mai puţin şi nu o faceţi cum trebuie.
Vick. Vicki, hei.
Vick, sunt Matt. Hei, ce s-a întâmplat?
- Nu! Nu! - Hei. Vicki. Vicki.
- Nu! Nu! - Eu sunt, Vicki. Opreşte-te!
- Nu! Nu! - Doamna asistentă!
A fost un animal. A apărut brusc şi te-a atacat.
Ai leşinat. Doar asta îţi aminteşti.
- Doar asta îmi amintesc. - Atacul unui animal. Ai leşinat.
- Doar asta îţi aminteşti. - Doar asta îmi amintesc.
Doamna asistentă, ajutor. Este sora mea.
Pare că este în regulă.
Vorbeam cu buni. Spunea că apariţia cometei este semnul unui dezastru.
Ultima oară când a trecut peste Mystic Falls, au fost mulţi morţi.
Atâta sânge şi măcel, s-a creat o activitate paranormală.
Da şi apoi i-ai mai pus lui buni încă o băutură
şi ţi-a spus despre extratereştri.
Şi apoi ce?
- Şi apoi nimic. - Ai vorbit cu Stefan toată noaptea.
Nu a fost niciun sărut stânjenitor sau o atingere, ceva?
- Nu, nu am făcut nimic. - Nici măcar nu v-aţi dat mâna?
Elena, suntem prietenele tale. Da? Ar trebui să ne spui totul.
- Doar am vorbit multe ore. - Care e faza cu blocajul?
Doar sari pe el. Bine, este uşor.
Băiatul place fata, fata pe băiat, sex.
Profund.
- Unde te duci? - Caroline are dreptate.
E uşor. Dacă stau aici suficient de mult, o să mă conving să nu fac nimic...
...în loc să fac ceea ce mi-am pus în gând să fac când am început ziua.
Am luat ceva pentru cină. Tacos. Aveam poftă de guacamole.
- Nu, nu vreau, mulţumesc. - Hai, mănâncă.
Este un truc. Vreau să vorbim.
Hei, vino aici. Stai jos.
Când eram la liceu, în clasa a IX-a,
puteam să mănânc mult nachos. Cu extra brânză.
Era mâncarea mea pentru când mă drogam.
Te droghezi?
O făceam. În trecut.
Dar da, îmi plăcea.
Mă foloseam de orice ca să uit de viaţă, de realitate.
Şi funcţiona. Pentru o perioadă scurtă.
Nu durează niciodată.
Nu spun că nu mi-ar plăcea să mă relaxez şi să iau ceva,
dar cum disertaţia se apropie şi linia taliei se extinde--
- Ce--? - Te-ai trezit în sfârşit.
Hei, cum te simţi?
Arăţi mai bine. Eram îngrijorat. M-ai speriat cu toate ţipetele alea.
- Stai, despre ce vorbeşti? - Nu-ţi aminteşti?
Mă simt bine.
Bine.
Doctorul a spus că poţi veni acasă mâine.
Vick, ce te-a atacat în pădure?
Un animal.
Ce altceva ar fi putut fi?
Bună. Cum te simţi?
Sunt bine.
Mă duc-- Mă duc să iau o cafea.
Bună, Jer.
De ce ai venit?
Voiam să văd cum te simţi.
Ai văzut privirea lui Matt? Aia înseamnă suspiciune.
Nu vreau ca oamenii să afle despre noi, Jeremy.
- Trebuie să treci peste asta. - Tyler este interesat în sfârşit.
Trebuie să treci şi peste asta.
Îl vezi pe domnul preocupat?
Tyler? Eşti acolo dedesubt? Nu.
Nu e cool ca oamenii să ştie, bine?
Sunt mai mare ca tine şi Matt şi Elena s-ar enerva.
Nimeni nu va suspecta nimic. De ce nu aş vrea să văd ce faci?
Eu te-am găsit.
- Tu? - Da. Te-am scos din pădure.
Mulţumesc.
Sigur, cu plăcere.
Stefan?
Scuze că dau buzna.
Uşa era...
...deschisă.
Presupun că tu eşti Elena.
Sunt Damon, fratele lui Stefan.
- Nu mi-a spus că are un frate. - Stefan nu e genul care să se laude.
Te rog. Haide.
Sunt sigur că Stefan va veni curând.
Asta e sufrageria ta?
Sufragerie, salon, Casa de licitaţii Sotheby.
Este puţin kitsch pentru gustul meu.
Văd acum de ce fratele meu este fermecat.
Era şi timpul. Nu credeam că-şi va reveni după ultima.
Aproape l-a distrus.
- Ultima? - Da. Katherine. Iubita lui?
Ah, voi doi nu aţi avut conversaţia stânjenitoare despre foştii încă.
Nu.
Ei bine, sunt sigur că veţi vorbi acum.
Poate nu a dorit să crezi că încă îşi revine.
Ştim cu toţii cum se încheie acele relaţii.
O spui de parcă toate relaţiile sunt menite să se încheie.
Sunt un pesimist.
Bună, Stefan.
Elena. Nu ştiam că vii încoace.
- Ştiu, ar fi trebuit să sun-- - Nu vorbi prostii.
Eşti binevenită oricând. Nu e aşa, Stefan?
Ar trebui să scot albumul cu poze de familie sau nişte filmări cu noi.
Dar trebuie să te avertizez, nu a arătat mereu aşa de bine.
Mulţumesc că ai trecut pe aici, Elena. Mă bucur că te-am văzut.
Da, ar trebui să plec.
Încântată de cunoştinţă, Damon.
Şi mie mi-a făcut plăcere, Elena.
Stefan?
O tipă minunată. E curajoasă.
Tu, pe de altă parte, pari extenuat.
Ai exagerat cumva azi?
- Lasă-mă să ghicesc. Ai fost la spital. - Cineva trebuia să cureţe după tine.
Şi ai reuşit? Au funcţionat puterile de convingere?
Dacă nu te hrăneşti cum trebuie, acele trucuri nu vor funcţiona.
- Cât timp a stat Elena aici? - Eşti îngrijorat, Stefan?
Eşti speriat că s-ar putea să fim blestemaţi să repetăm trecutul?
Nu de aia îţi interpretezi rolul, liceanul uman?
- Nu joc niciun rol. - Bineînţeles că o faci.
Ştim amândoi că te vei apropia cel mai mult de umanitate
când ataci un om şi te hrăneşti din el.
Ce fel de joc joci, Damon?
Presupun că va trebui să aştepţi şi să vezi, nu?
Îşi revine după o despărţire şi are probleme grave de familie.
Cel puţin e o fostă prietenă. Să vezi cum e când eşti cu un tip cu probleme cu mama.
Sau care înşală. Sau consumă amfetamină.
Jeremy.
Jeremy, unde ai fost?
Mai multe poveşti cu droguri? Jenna, am înţeles. Ai fost cool odată.
Şi asta e mişto.
Ah, nu, nu, nu.
De ce? De ce ai făcut asta?
Ascultă-mă. Nu mai chiuli de la ore sau eşti pedepsit. Fără discuţii.
Autoritate parentală. Îmi place. Somn uşor.
Matt.
Matty?
NOAPTEA COMETEI MYSTIC FALLS
Noapte cometei. Vrei un program?
- Nu a sunat, nu? - Nici nu mi-a dat un mesaj.
Nici măcar nu am schimbat numere. Nu am ajuns la partea cu mesajele.
- Este o importantă piatră de temelie. - Nu-i aşa?
Momentul a fost greşit oricum.
- Când e momentul bun? - Nu sunt pregătită, Bonnie.
Cine este?
- Cel puţin am fost disponibilă. - Aşa îi spui?
Ce vrei să spui?
Tot ce aud sunt motivele pentru care nu poţi.
Ce face Damon aici? De ce a venit acasă?
Eu am venit acasă. Vrea să-mi facă viaţa mizerabilă. Ca să se bucure de a lui.
Ne pune în pericol. Fata aia din spital ar putea vorbi.
Nu o va face.
- M-am asigurat de asta. - Eşti sigur?
Nu sunt sigur, Zach.
Nu ştiu cât de bine a funcţionat. Nu sunt la fel de puternic ca Damon.
- Ce se întâmplă dacă nu funcţionează? - Nu ştiu.
- O să mă ocup de asta. - Merită, unchiule Stefan?
Fata asta pentru care te-ai întors?
Ce faci aici?
Mă cert cu Robert în legătură cu programul meu.
Ai crede că merit o zi liberă în plus având în vedere că am fost atacată.
- Te simţi bine? - Mă doare.
- Doctorul ţi-a dat ceva, nu? - Nimicuri. Nimic puternic.
Cred că şi-au dat seama că am luat ceva.
Poftim, distrează-te.
Mersi, Jer.
O să priveşti cometa mai târziu?
Nu m-am gândit la asta. Dar aş putea fi convinsă s-o fac.
- Ne întâlnim acolo în câteva momente. - Bună, Vick.
- Cum te simţi? - De parcă ţi-ar păsa.
La ce te uiţi, Gilbert?
- Bună, ţi-am luat o lumânare. - Bună. Mersi.
- Bună. - Bună.
Mulţumesc.
Cu plăcere.
Mulţumesc.
Bună.
Ştii, cometa aia...
călătoreşte prin spaţiu de mii de ani.
Singură.
Da, Bonnie spune că este un semn al răului.
Cred că este doar o bilă de zăpadă şi gheaţă,
prinsă pe un drum de pe care nu poate scăpa.
Odată la fiecare 145 de ani, reuşeşte să vină acasă.
Îmi pare rău pentru ieri. Nu am fost eu însumi.
Mi se pare că petreci cam mult timp cerându-ţi scuze.
Am multe pentru care să-mi cer scuze.
Ce s-a întâmplat ieri nu a avut nimic de-a face cu tine, bine?
Nu mi-ai spus că ai un frate.
Nu suntem apropiaţi. Este complicat.
Mereu este.
Mi-a spus despre fosta. Katherine?
Ce a spus?
Că ţi-a frânt inima.
Asta s-a întâmplat acum mult timp.
Când pierzi pe cineva, durerea rămâne cu tine.
Şi îţi aminteşte mereu cât de uşor este să fii rănit.
- Elena. - Este în regulă, Stefan. Înţeleg.
Nu ai idee cât de bine înţeleg.
Un frate complicat? Bifat.
Un fost iubit complicat? Bifat.
Prea complicată ca să mă gândesc la întâlniri? Bifat de două ori.
Este în regulă.
Ne-am întâlnit şi am vorbit şi a fost epic,
dar apoi a răsărit soarele şi am revenit la realitate.
Aşa că...
Te cunosc.
Ei bine, asta e regretabil.
Nu ştiu cum, dar faţa ta...
Scuză-mă, îmi pare rău.
- Hei, a văzut-o cineva pe Vicki? - Tu o urmăreşti. Tu să ne spui.
- Nu o găsesc. - Poate a găsit pe cineva să se distreze.
-Ai fost înlocuit traficantule de pastile. -Traficant de pastile?
- Întreabă-l. - Vrei să faci asta chiar acum?
- Eşti traficant? - Nu te va alege niciodată pe tine.
Deja a făcut-o. Din nou şi din nou.
- Da, sigur. - Te-ai culcat cu Vicki Donovan?
De fapt, Vicki Donovan s-a culcat cu tine?
- Nu are cum. - Nici măcar nu a trebuit să o forţez.
- Despre ce vorbeşte? - Despre nimic, tipule. Ignoră-l. E prost.
- Taci şi ajută-mă să-mi găsesc sora. - O să verificăm toaleta.
- Mă duc să caut în piaţă. - Vin cu tine.
Ah, nu, nu, nu. Tu vii cu mine.
Asta faci tu acum? Faci trafic cu droguri?
- Nu, nu fac trafic. - M-am săturat de discursul ăsta, Jer.
- Este clar că nu are niciun impact. - Tu şi Jenna, între voi--
Ne-am putea opri şi să te trimitem la un terapeut unde vei fi forţat să vorbeşti.
Sau la dezintoxicare unde vei spune unui străin cum ţi-ai distrus viaţa.
Sau ai putea vorbi cu mine.
Nu voi alege nicio opţiune.
- Bună. - Bună.
Mi-ai văzut sora?
- Nu, îmi pare rău. - Nu o găsesc. A dispărut.
O să mă uit după ea.
Hei, te-am văzut la spital ieri.
M-ai văzut?
Ce făceai acolo?
Eram în vizită.
În vizită?
Ştii, Elena şi cu mine ne cunoaştem de mult timp.
Şi poate că nu suntem împreună acum, dar am grijă de ea.
Şi voi avea mereu grijă de ea.
Nu! Te rog, nu. Chiar ar trebui să nu mai ţipi.
Opreşte-te, nu-mi face rău. Nu mă răni. Te ţin.
Scuză-mă.
- Ai vrea să...? - Nu!
- Nu, te rog nu. - Te-am prins. Nu o să te scap.
Nu a fost rău.
- Ai mâncat iepuraşi? - Las-o în pace.
Serios? Bine.
- Nu! Nu! - Nu, nu, nu.
- Relaxează-te. - Ce se întâmplă?
Nu am nevoie ca ea să fie moartă, dar tu ar trebui.
Ce te-a atacat noaptea trecută?
Nu ştiu. Un animal.
Eşti sigură de asta?
Gândeşte-te. Gândeşte-te la asta.
Gândeşte-te cu adevărat.
Ce te-a atacat?
Un vampir.
- Cine ţi-a făcut asta? - Tu ai fost.
- Greşit. Stefan. - Nu o face.
Stefan Salvatore ţi-a făcut asta.
Stefan Salvatore mi-a făcut asta.
Este un vampir.
Un monstru agresiv, criminal.
Te rog, Damon. Te rog să nu faci asta.
Nu ai putut să te ocupi de asta înainte.
Nu ştiu ce vei face acum.
Alegerea stilului ăsta de viaţă te-a făcut să fii slab.
Câteva trucuri de salon
nu sunt nimic comparativ cu puterea pe care ai putea s-o ai.
Puterea de care ai nevoie acum.
Dar poţi schimba asta.
Sângele de om îţi dă putere.
Nu.
Ai două posibilităţi.
Te poţi hrăni şi să o faci să uite
sau o laşi să fugă ţipând "vampir" prin toată piaţa din oraş.
Despre asta e vorba? Vrei să dezvălui cine sunt?
Nu, vreau să-ţi aminteşti cine eşti.
De ce? Ca să ce? Să mă hrănesc? Să ucid?
Ca să-mi amintesc cum este să fim fraţi din nou?
Ştii ce? Las-o să plece.
Las-o să spună tuturor că vampirii s-au întors în Mystic Falls.
Lasă-i să mă lege cu lanţuri.
Şi lasă-i să-mi bage o ţepuşă prin inimă.
Pentru că cel puţin voi scăpa de tine.
- Vino aici, iubito. - Nu.
Este în regulă.
Ce s-a întâmplat?
Unde sunt?
Mi-am rupt cusăturile.
- Eşti bine? - Am luat nişte pastile, omule.
Sunt bine.
Ce bine este să fii acasă.
Cred că o să stau o perioadă.
Acestui oraş i-ar trebui ceva care să-l zguduie puţin, nu crezi?
Ce pui la cale, Damon?
Asta eu ştiu, iar tu puncte puncte puncte.
Salut-o pe Elena din partea mea.
A spus că ai găsit-o rătăcind în jur.
- Da. - Aşa că mersi.
Atâta dramă.
Ai observat vreodată cum drogaţii sunt cei mai avizi de atenţie?
Da.
- Scuză-mă. Bună. - Bună.
- Aţi văzut-o pe Elena? - Cred că s-a dus acasă.
O să-ţi dau numărul de telefon şi adresa de e-mail a Elenei.
Îi place să dea mesaje şi poţi să-i spui că aşa am zis eu.
Mulţumesc.
Eşti bine?
Ce ţi s-a întâmplat?
Asta a fost atât de nepoliticos.
Îmi pare rău, scuză-mă.
Da, îşi cam pierde controlul. E ca o marcă a ei.
Jer? Nu, eu sunt. Patrula ipocriţilor.
- Ce faci? - Am devenit cel mai mare coşmar al meu.
Figura autoritară care trebuie să încalce intimitatea cuiva de 15 ani.
Bingo. Observ că ascunzătorile au rămas aceleaşi.
Ce a declanşat asta?
Profesorul ăla de istorie m-a făcut de ruşine ieri.
Ai fost şcolită de Tanner. Am păţit-o.
"Descoperă imposibilul, domnişoară Sommers." Am înţeles. Mersi.
De parcă nu ştiam că o dau în bară.
- Nu o dai în bară, mătuşă Jenna. - Ba da, o fac. Ştii de ce?
Pentru că nu sunt ea.
Ea făcea ca totul să pară atât de uşor.
Liceul, căsnicia, creşterea copiilor.
Eu nu o pot face.
O să spun sau o să fac ceva greşit
şi o să fie mai rău pentru el şi va fi vina mea.
Este imposibil.
Asta e doar teama care vorbeşte.
Eşti speriată puţin, atât.
Toţi suntem.
Trebuie să fac ceva.
Dar o să fii bine?
Scuze, nu am vrut să te sperii.
Nu, este în regulă.
- Speram că o să te văd din nou. - Ştiu.
- Eşti cam încrezut, nu? - Cam da.
Bună.
Vrei să intri?
Cometa este de fapt în partea asta.
Scuze că dau buzna. Mai ales după ce a fost mai devreme.
Nu, nu. Mă bucur că eşti aici.
Nu-mi place modul cum au rămas lucrurile între noi.
Ideea este că am ajuns acasă plănuind să fac ceea ce fac mereu.
Să scriu în jurnal.
Aşa cum fac de când mama mea mi-a dat unul când aveam 10 ani.
E locul unde sunt toate gândurile mele.
Toate se află în această carte mică pe care o ascund pe raftul al doilea
în spatele acestei oribile sirene de ceramică.
Apoi mi-am dat seama că doar voi scrie lucruri pe care ar trebui să ţi le spun.
Ce ai scrie?
Aş scrie:
"Dragă jurnalule, azi m-am convins pe mine însămi că e în regulă să renunţi.
Să nu risc. Să rămân cu ce am, fără drame.
Acum chiar nu e momentul."
Dar motivele mele nu sunt motive, sunt scuze.
Tot ce fac este să mă ascund de adevăr.
Şi adevărul este că...
Îmi e teamă, Stefan.
Îmi e teamă că dacă îmi permit să fiu fericită măcar pentru o clipă
lumea se va prăbuşi în jurul meu
şi nu ştiu dacă pot supravieţui acestui lucru.
Vrei să ştii ce aş scrie eu?
"Am cunoscut o fată.
Am stat de vorbă.
A fost epic.
Apoi a răsărit soarele şi ne-am întors la realitate."
Ei bine, asta e realitatea.
Chiar aici.
JURNALELE VAMPIRILOR tatea.