בפרקים הקודמים...
מעל מאה שנה חייתי בסוד, עד עכשיו.
על אף הסיכון, אני חייב להכיר אותה. -אלנה נראית בדיוק כמו קתרין.
אין לך מושג איזה עתיד אני מתכננת לנו.
אתה, אני ודיימון.
אהבתנו לקתרין לא הייתה אמיתית, דיימון.
קתרין מעולם לא שלטה בי, ידעתי הכול.
אני הולך להחזיר אותה. תאמר לי איך להיכנס לקבר.
ספר הכשפים. -איפה הוא?
היומן, של ג'ונת'ן גילברט.
היומן של אבותיך? -נתתי אותו למורה שלי.
אלאריק זלצמן. -דיימון.
ספר הכשפים? של אמילי, לא? אתה צריך אותו כדי להפוך כישוף?
אעזור לך. -בסדר.
אמרתי לדיימון שאעזור לו להחזיר את קתרין.
אבל שיקרתי. לא אוכל לתת לו. -אז אל.
אעזור לך, בכל מה שצריך.
- מיסטיק פולס, 1864 -
בבקשה! בבקשה, תעזור לנו.
בבקשה. בעלי. הוא פצוע. בבקשה, עזור לו.
מה אתם עושים פה באמצע הלילה?
זה לא בטוח. -לא.
לא, אדוני.
זה לא בטוח.
וככה עושים את זה.
מה קורה לגופות?
ניקח אותם ליער. שאר החיות יסיימו את העבודה.
אתה בטוח שאתה מוכן לזה?
אני מוכן, אני רוצה שתהפכי אותי.
כשיגיע הזמן.
נשק אותי.
כדאי שתטעם את הטעם.
אני מצטער. -אל תצטער.
בקרוב לא תצליח לשבוע מזה.
- מיסטיק פולס, הווה -
בוקר טוב.
אני יכול להתרגל לזה.
קומו, ישנונים.
דיימון! -מה אתה עושה?
תפסיקו להתחסד.
לך מפה.
אם אני רואה משהו שלא ראיתי בעבר, אני זורק עליו דולר.
קדימה, יש עניינים רציניים לדון בהם.
דווקא עכשיו? -יש הרבה מה לעשות.
עכשיו שכולנו חברים ועובדים יחד על מטרה משותפת.
אז כדי לפתוח את הקבר, נצטרך למצוא את היומן.
שיגרום לספר הכשפים להפר את הכישופים.
מאחר ואת אלנה גילברט, את במשמרת יומן.
ממתי אני עוזרת? -סטפן עוזר.
ואת התנחלת במיטה של סטפן. ולכן...
אל תעשי דבר שאינך רוצה.
אחפש אותו היום. -טוב.
איך אנחנו יודעים שהיומן הזה מכיל את המיקום של ספר הכשפים?
נאמין למילה של הערפד הזה? הוא נשמע מטומטם.
מחוסר באפשרויות אחרות. -בסדר.
מהו בדיוק ספר כשפים בכל מקרה?
זה ספר הבישול של כל מכשפה.
כל כישוף שמכשפה מטילה הוא ייחודי. כל מכשפה מתעדת את העבודה שלה.
כן, ספר בישול. -מה לגבי הערפד המסתורי שלנו?
המטומטם, כמובן, לא עבד לבד...
אז מי שזה לא יהיה, הוא יודע מי אנחנו.
ואני לא אוהב את החסרון הזה. אז, צ'יק-צ'ק.
אתם יודעים, אני ממש אוהב את הצוות-שלישיה הזה.
יש לזה קטע קצת קינקי.
אל תפשלו.
הוא לא?...
אה, נכון, כן.
אוקיי.
לא, בוא הנה.
עדיף שלא...
מה אתה עושה? תפסיק. -תכריחי אותי.
כן?
סליחה, גברת קתרין.
מיס פרל פה לפגוש אותך.
ארד עוד מעט. תבקשי ממנה להמתין בבקשה.
תודה , אמילי.
הכיף נגמר. -לא...
טוב לראות אותך, פרל.
אולי כדאי שנדבר בחוץ.
אמילי...
תוכלי לומר בבקשה למר סלבטור שיצאתי?
לאיזה מהם?
לשניהם.
כמה זמן את מתכוונת להישאר עם הסלבטורים?
אנשים מדברים, קתרין.
זה שאת ממשיכה להשתעשע עם שני האחים, לא עוזר למצב.
הסלבטורים גמלו לי כשהכניסוני לביתם.
לפי מה שכולם יודעים,
אני יתומה ענייה מאטלנטה, שאיבדה את משפחתה בשריפות.
שהצתת בעצמך, ללא ספק.
מתוקה, תיזהרי בבקשה.
הונוריה פל באה לבית המרקחת אתמול,
עם מזוודה של התמיסה הזו...
היא ביקשה שנמכור אותו במחיר מופחת.
אני לא מבינה. -תנסי את זה.
מה לעזאזל?
ורבנה. -למה שיהיה...
הם יודעים.
הם מנסים למצוא אותנו. והם יצירתיים.
אנשי העיירה שותים ורבנה. טוב, זה לא נוח.
ייתכן שהגיע זמננו לעזוב שוב.
לא, אני אוהבת את המקום הזה. אני לא מעוניינת לעזוב עדיין.
אפשר ללכת, אימא?
הכול בסדר?
היי, זו שוב אני. אנה.
המטרידנית ואלופת כדורגל השולחן.
אהיה "בגריל" מאוחר יותר.
אם אתה רוצה משחק חוזר או משהו.
למי את מתקשרת?
לג'רמי גילברט.
את לא, בעניין שלו, נכון?
אני צריכה אותו למשהו, תתגבר על זה.
לעזאזל. -אחי, אתה חייב להפסיק לעשות את זה.
אני יודע. אני פשוט... שוכח כל הזמן.
אתה חדש. אתה תתרגל.
מצאת את היומן של גילברט?
זה נראה כמו היומן של גילברט?
טוב, זה ישן ומעופש ו...
איך אני אמור להבדיל בינהם?
לא יודעת, חשבתי שאולי
הקדשת קצת תשומת לב מאז שנפגשנו...
את לא צריכה לדבר אלי בזלזול. אני לא טיפש.
הינה, תשתה.
אני לא רוצה שתתגרד ליד המכשפה. היא תקלוט שאתה חלש.
מתי אנחנו יוצאים שוב לצוד? יש לזה טעם ישן, אני רוצה דם טרי.
כשנפתח את הקבר, תוכל להרוג את מי שתרצה.
לעת עתה, תתרכז בבוני
בזמן שאני אנסה להשיב את היומן מהמורה של ג'רמי.
למה בחרת בי?
הייתי זקוקה למישהו שיהיה לי עיניים ואוזניים.
ברמן מעיירה קטנה התאים.
אבל יש המון ברמנים לבחור מתוכם.
למה אני?
היית עצוב, בן.
הייתה חסרה לך מטרה. היית זקוק לי.
אתה חושב שדיימון מאמין לנו באמת? שאנחנו מנסים לעזור לו?
אני חושב שדיימון לא יודע במה להאמין. אמון הוא לא משהו
שבא לו בטבעיות.
אתה יודע, אני חושבת שדיימון באמת מאמין
שכל מה שהוא עשה, כל מהלך, הוא עשה למען האהבה.
זה מעוות, אבל די עצוב.
יש דרכים אחרות להשיג את מה שאתה רוצה.
לא חייבים להרוג אנשים.
לדיימון אין ערך לחיי אדם.
הוא נהנה לגרום כאב לאחרים.
כבר 145 שנים, בכל פעם
שהורדתי את המגננות שלי, ונתתי לדיימון לחזור לחיי,
הוא עשה משהו שגרם לי להתחרט על זה.
לא אחזור על הטעות הזו שוב. -מה יקרה לדעתך
אם הקבר יפתח, ודיימון יחזיר את קתרין?
אני חושב שלא משנה מה דיימון יבטיח, הרבה אנשים ימותו.
זה ג'ונתן גילברט.
מה זה?
מה אתם עושים?
היי, רק... עוברים על דברים ומרגישים רגשניים.
לאבא היה יומן ישן. חשבתי לחפש אותו.
היומן של ג'ונתן גילברט?
כן. מה את יודעת עליו? -עשיתי עליו עבודה בהיסטוריה.
איפה הוא עכשיו? -נתתי אותו למר זלצמן.
הוא רצה לראות אותו.
פגשתי את ברנט וג'וספה הערב.
ראיתי את הספק בעיניהם כשהראיתי להם את המצפן.
אנו אמורים להאמין שזה יכול לאתר אחד מהם?
מה זה? קסם? -מדע.
אאמין כשאראה את זה קורה. -חשבתי על רעיון הכנסייה. זה עשוי לעבוד.
סליחה, אבי. לא ידעתי שיש לך אורחים.
אסיים בעוד כמה דקות, בן. -אחזור אחר כך. סליחה מר גילברט, מר לוקווד.
אמרת להם? -עדיין לא.
ג'וספה, נזדקק לכל מי שנוכל להשיג.
אני אומר להם. תוכל לסמוך על שני הבנים שלי.
הלו?
מישהו שם?
לא היית צריך לעשות את זה.
שב.
מה זה? אוויר דחוס?
הכנת אותו לבד?
מי אתה?
לא אפגע בך.
אלא אם תנסה את זה שוב.
ועכשיו.
מי אתה?
אני מורה.
נצטרך לעשות זאת בדרך הקשה?
אני גם היסטוריון.
בזמן שחקרתי את וירג'יניה, היו לי כמה תגליות לגבי העיירה שלכם.
אז אתה מופיע כמו ואן הלסינג.
קדימה, תאמר לי את האמת.
אשתי הייתה פרפסיכולוגית.
היא הקדישה את חייה לחקר פעילות על טבעית באזור.
העבודה שלה הובילה אותי לפה. -איפה אשתך?
מתה.
ערפד הרג אותה.
איפה היומן של גילברט? -מה תעשה איתו?
איפה הוא? -על השולחן שלי.
לא, הוא לא.
הוא היה על השולחן שלי.
מצאת משהו? -עדיין לא, הרבה ג'יבריש.
יש אנשים שאסור שיכתבו יומן.
חשבתי שגילברט היה המוח מאחורי הכול.
אין לך דייט?
כן, אחלי לי הצלחה.
ראיתי אותה שוב היום.
האישה היפה ביותר בעיר.
עם שם יפה באותה מידה. פרל.
חשבת על מה שאמרתי?
נעזוב בקרוב, פרל, אני מבטיחה. אני צריכה לטפל בכמה דברים קודם.
את הולכת להפוך את שניהם, נכון?
קתרין, בבקשה, תיזהרי.
כולנו נהיה בטוחים, אני מבטיחה.
מר גילברט מגיע. מהר, הלחיים שלך.
ורדרדות מושלמת.
גברת פרל?
יש לך דקה עבורי?
כן, מר גילברט.
אני עדיין מחכה שתסביר לי את כוכב השביט שבשמיים.
לאימך יש מעריץ.
כצאצאים למשפחות המייסדים,
הם רוצים לדעת שיוכלו לבטוח בכם.
כמובן שהם יכולים, האם יש ספק בכך?
אני לא בטוח שאחיך, דיימון,
מבין את חשיבות התפקיד.
דיימון עזב את הקונפדרציה מתוך עקרון.
זו הבחירה שלו ויש לכבדה.
תסלח לי אם אני מתקשה בלכבד בוגד. -מעולם לא ביקשתי שתכבד אותי.
יופי לך, דיימון.
כי כל מה שיש לי הוא אכזבה.
אמרת שהעיירה בצרות?
היו יותר מדי מקרי מוות.
הגיע הזמן שנאבק בהם ונעצור את הרוצחים.
על מה אתה מדבר? -אנחנו חיים בין שדים.
אתה מדבר בצורה מסתורית, אבא.
למה אתה לא פשוט אומר את המילה?
ערפדים.
הם קיימים.
והם חיים בינינו. אבל יש לנו תוכנית כיצד להרוג אותם.
ואתם תעזרו לנו.
אבא לא אהב אף אחת שיצאתי איתה.
מה שרק גרם לי לרצות אותן יותר, כמובן.
מה איתך? -היו כמה בחורים.
לוגן איננו הלוזר היחיד שיצאתי אתו.
עוד לא מצאו אותו? הוא עדיין נעדר?
הוא לא נעדר.
הוא באיי הבהאמה, עובד על השיזוף שלו. הוא חושב שהכול מגיע לו.
הוא חיי בקצב שלו.
הוא בן למשפחת פל.
הם כולם שחצנים.
שלום, אלנה.
היי, איפה היית?
אנחנו מכינים ארוחת ערב.
סטפן איתך? -הוא יגיע עוד מעט.
כמה זמן אתה מודע למה שאני?
למדתי עלייך רק לאחרונה. פגשתי את אחיך.
פגשת את דיימון.
מי אתה חושב הרג את אשתי?
אתה בטוח שזה היה דיימון? -הייתי עד לזה.
אם אתה פה בשביל נקמה.
זה יגמר בצורה רעה מאוד עבורך.
אני רק רוצה לגלות מה קרה לאשתי.
חשבתי שאמרת שדיימון...
ראיתי אותו מרוקן את החיים ממנה.
הוא כנראה שמע אותי מגיע. הוא פשוט נעלם.
גם הגופה שלה נעלמה.
מעולם לא מצאו אותה.
אסור שדיימון ידע למה אתה כאן.
הוא יהרוג אותך מבלי למצמץ.
אני יכול לדאוג לעצמי.
לא, אתה לא יכול.
אני יכול לעזור לך.
אם תאפשר לי.
אל תעשה את זה. -את מה?
אתה יודע מה. זה היה מכוון.
נכון, ניסיתי להגיע לכיור במכוון.
אם כבר מדברים על סטפן, איפה הוא?
הוא מפסיד ערב משפחתי, שאני מאוד נהנה ממנו.
זה אמיתי? -מה אמיתי?
תחושת האחווה המחודשת.
אני יכול לבטוח בו?
כן, אתה יכול לבטוח בו.
אני יכול לבטוח בו?
יש עלי ורבנה, דיימון. זה לא יעבוד.
אני לא כופה עליך לענות.
אני רק רוצה שתעני לי.
בכנות.
מובן שאתה יכול.
אתה יכול לבטוח בי, מר סלבטור, לעולם לא ארמה.
אני מפסיד פה. שוב.
היא טובה. אני כמעט מאמין שהיא באמת מחבבת אותו.
אולי היא באמת מחבבת אותו.
היא יודעת שאבא יהרוג אותה אם יגלה את האמת.
לא אם נדבר אתו, נסביר את רגשותינו. הוא יוכל לעזור לנו לשמור על בטחונה.
השתגעת?
לא, אבא יתקע בה יתד בעצמו.
לא נכון, אנחנו יכולים לבטוח בו. -לא הפעם.
לא, בבקשה. תבטיח לי שלא תספר לו, סטפן.
אני מבטיח.
היו זמנים בהם בטחתי בו יותר מבכל אחד אחר.
אמון מייצר אמון. אתה חייב לתת אותו כדי לקבלו.
את מרצה לי?
אתה זקוק להרצאה?
אני רק רוצה אותה חזרה. אני בטוח שאת יכולה להבין.
אני יכולה להבין שאתה תעשה הכל עבורה.
אז את יכולה להבין מה אעשה למי שיעמוד בדרכי.
אמרת שמעולם לא שיחקת בזה קודם.
אני לומד מהר. יש לי רפלקסים מהירים.
ממי אתה מתחמק? -מהבחורה הזו, אנה.
היא יכולה להיות... עקשנית.
היא שווה? -כן, אבל היא יכולה להיות מוזרה.
שווה מנצח מוזרה, תאמין לי.
הוא חתיך בצורה מגוחכת.
הוא חמור.
מה את עושה עם כל זה?
חשבתי שאולי אמצא פה משהו שקשור להורי הביולוגיים.
סיפרת לג'רמי?
אספר לו. בזמן הנכון.
זה סטפן.
אחי.
נו?
תודי. אני לא יודע לשיר. -לא, היית מעולה.
בחייך. לגמרי הרסתי את השיר של מטאליקה.
נו, זו הטעות הראשונה. קריוקי לשיר של מטאליקה.
לפחות אני מחויב. -האישה עם הקעקועים, אהבה אותך.
טוב, בפעם הבאה, אשחרר את הפרל ג'אם שלי.
בפעם הבאה?
כן.
אז, מה חברים שלך עושים הערב?
הם בעניינים שלהם. קרוליין אצל אביה.
אלנה עם החבר שלה. -אלנה גילברט?
כן. -אני זוכר שהייתן מסתובבות יחד.
היא החברה הכי טובה שלי.
כל החברים שלי עזבו אחרי סיום הלימודים.
ואני לא... אז די התרחקנו.
כן, אלנה ואני מחוברים לכל החיים.
אני לא יכולה לדמיין את זה אחרת.
קרובות עד כדי כך? -היא אחותי, הייתי מוכנה למות למענה.
מי לקח אותו? -אני לא יודע.
אתם יודעים מה, המורה הזה, משהו בו משונה.
הוא לא יודע כלום. מישהו הקדים אותי.
מי עוד ידע שזה היה שם?
לא. דיימון, אל תערב אותו.
למה? מה הסיפור הגדול? -דיימון.
אז, שמעתי שמצאת יומן ממש מגניב מהעבר.
למי עוד הראית אותו? -מה?
אל תשאל שאלות, פשוט תשפוך. -אתה צוחק עלי, נכון?
סיפרת למישהו מלבד מר זלצמן
על היומן של ג'ונתן גילברט?
למה כולם אובססיביים לגביו? -למי עוד סיפרת?
רק לאנה. -השווה, המוזרה?
כן. -רגע, מי זו אנה?
זה מה שאני רוצה לברר.
מאיפה אתה מכיר אותה?
אני פשוט מכיר אותה.
היא רוצה להיפגש בגריל הערב. -מושלם.
אני אנהג. קדימה. -אוקיי.
טוב, אני לבד.
תני לי את כל הפרטים, בוני, אני מתה.
זה הולך מעולה. הוא ג'נטלמן מושלם.
ג'נטלמן? -אני יודעת.
לא משעמם? אני רק רוצה לתפוס אותו ולנשק אותו.
אז למה לא? -כי אני פחדנית.
את מכשפה אלוהית ועוצמתית, קדימה.
תפסי את הרגע, מכשפונת.
טוב, אשלח לך עוד פרטים מאוחר יותר.
חסר לך שלא.
איפה דיימון? -הוא הלך לעקוב אחרי החברה של ג'רמי, אנה.
לראות אם יש משהו שם. -אתה לא מתכוון ללכת גם?
אם הוא ישיג את היומן לפנינו... -זה לא משנה.
מה זה? -זה העתק שלו.
מאיפה השגת את זה?
מר זלצמן הכין העתק והסכים להשאיל לי אותו.
הוא הסכים? -לא בדיוק. אבל השגתי אותו.
פשוט לא יכולת לחיות בלעדיי, נכון?
טוב, קצת התגעגעתי למנה היומית של הבחורה המטרידנית החמודה.
מצחיק. -בואי נשחק.
השריף היה פה קודם.
הוא הביא כמויות גדולות של תמיסת ורבנה.
הוא ניסה לגעת בך שוב? -הוא לא עושה זאת תמיד?
היא שומרת על עצמה בשביל ג'ונתן גילברט.
את יודעת שעלי אף אחד לא יכול לשמור.
איך אתן כל כך רגועות?
הם מתקרבים אליכן בכל יום. -אנחנו הגברות המכובדות ממיסטיק פולס.
הודות לאמילי, אנו מטיילות בחוץ באור יום.
איש לא יחשוד בנו.
אלא אם בן אנוש יספר להם.
אעדיף למות.
ובקרוב זה יקרה.
גברת פל מתקרבת.
תודה לך, אנאבל.
יש פה התייחסות לאמילי.
"משפחת פל האמינה שזוהי חובתי, לא חובתם,
להגן על ספר הכשפים.
אבל חששתי שהיא תרדוף אותי מהעולם הבא.
הם לעגו לחשש שלי, אבל היה זה ג'וספה סלבטור..."
זה אביך?
כן.
"היה זה ג'וספה סלבטור שהסיר את החשש שלי.
הוא אמר לי שיגן על הסוד של ספר הכשפים.
הוא אמר שישא אותו לקברו"
סטפן.
מדוע מגיע לי הכבוד הזה?
הפרעתי לכתיבתך? -אלו רק ההגיגים המשעממים של מוחי הטרוד.
מוח אדיר.
אשא את הסודות האמיתיים אתי לקברי. -לקברך.
זה יהיה קבר מלא.
אם כבר העלנו מוחות מוטרדים, במה שלך עסוק?
יש לי חששות לגבי התוכנית שלך לגבי הערפדים.
ומדוע זה? -אנחנו מניחים
שכל הערפדים רעים כפי שמתארים אותם.
אבל מה אם זה לא נכון? -יש לך הוכחות לכך שהם לא?
אתה מכיר ערפדים כלשהם? -לא, לא, כמובן שלא.
אבל האם עלינו לסמוך על מה שאחרים אומרים מבלי לבדוק?
תמיד לימדת אותנו בצורה שונה כל כך.
סטפן, יצורים אלו הם מהחלק האפל ביותר של גיהנום.
יש להם את היכולת לשלוט במוחך.
לפתות את הנפש שלך.
הם קטלניים, ויש לחסל אותם.
אלה העומדים אתם,
המביאים בושה על משפחתם, יחוסלו גם הם.
אני יודע איפה זה.
בסדר, בסדר, אני נכנע.
לעזאזל.
את חזקה יחסית לייצור קטן.
שאלתי את עצמי כמה זמן ייקח לך למצוא אותי.
למה אביך לא קבור בקבר המשפחתי?
הקבר נבנה הרבה אחרי שנפטר.
אתה בטוח שספר הכשפים שם אתו?
הכי בטוח שאפשר.
מעולה.
אלנה.
אני יכול לעשות זאת לבד... -אמרתי שאעזור בכל מה שאוכל.
אני יודע, ואני מעריך את זה אבל... -זו עיירת הולדתי, סטפן.
חבריי ומשפחתי פה, אתה פה.
אני לא רוצה שהקבר הזה יפתח יותר ממך.
אני מצטערת שאתה חייב לעשות זאת.
מה זה?
מתנה.
מדיימון?
למעשה, מאמילי.
מתי תפסיק להיות מודאג מדיימון?
אני רוצה אותך רק לעצמי.
כמו שהוא רוצה אותי.
אבל אני זו שקובעת את כל החוקים.
ולמה זה כך? -כי אני מפונקת.
כן, זה נכון. -ואנוכית.
כי אני יכולה לעשות את זה.
ואת זה,
מה?
ורבנה.
מה?
קתרין, קתרין.
לך תקרא לשריף. תגיד לו שיש לנו ערפדית.
מה? לא. -עשה כדברי, בני.
דבר ממה שאתה מרגיש כלפיה אינו אמיתי.
היא ערפדית, סטפן, מפלצת.
האכלתי אותך ורבנה, קיוויתי שזה יחשוף אותה.
איך ידעת? -ההזדהות שלך עם מצוקתם.
לא חינכתי את הבנים שלי להיות חלשים. לשריף.
עכשיו. לך! מהר!
עכשיו, בני.
כמה זמן את פה?
הגעתי בערך בשביט וחצי.
צפיתי בך, מפשל בכל הזדמנות שהייתה לך לפתוח את הקבר.
איך את יודעת על הכישוף?
לא דברתי הרבה אז.
מה שאומר ששמעתי הכול.
אם היית פה כל הזמן הזה, למה דרכינו מצטלבות עכשיו?
אני אוהבת שאחרים עושים את העבודה השחורה שלי.
כמו לוגן פל?
כן. תודה על זה, דרך אגב.
הממזר הקטן ירה בי.
לוגן היה אדיוט.
הגנבתי לו דם כשהוא התחיל לקטול עם המצפן הזה.
אני צריכה את היומן המשפחתי, לא יכולתי לתת לו למות.
מה רצית מהיומן של פל?
חשבתי שהוא מכיל את המקום של ספר הכשפים.
טעיתי.
לפי היומן, הונוריה נתנה את ספר הכשפים לג'ונתן גילברט.
ולפי זה..
הוא נתן אותו לאביך. עכשיו תעזור לי למצוא אותו.
למה שאעזור לך?
מפני ששנינו רוצים שהקבר יפתח.
מצטער, אני עובד לבד.
טוב, החשבון שולם. אני שלך לכל הלילה.
מה את רוצה לעשות? -את זה.
מה הבעיה? -כלום, מצטערת.
הייתי צריכה לחכות לסוף הלילה לעשות זאת.
לא היה לי אכפת.
אני מתחילה להתעייף. -רוצה ללכת?
התכוונתי להגיד שאולי נלך לשתות קצת קפה ולהתמסטל מקפאין, ואולי...
לצאת ולעשות משהו משוגע. -כמו מה?
כל דבר.
בסדר. -אני צריכה ללכת לשירותים.
אוקיי. -טוב.
מה?
לא הרבה בנות יכולות להגיד שהן עשו את זה.
זה זה?
טוב, מה אתה יודע?
זו השתלשלות אירועים מעניינת.
אני לא יכול לתת לך להחזיר אותה.
אני מצטער. -גם אני.
שחשבתי אפילו לשנייה שאני יכול לבטוח בך.
אתה לא מסוגל לתת אמון. העובדה שאתה פה, מוכיחה שקראת את היומן.
תכננת לעשות זאת לבדך.
ברור, כי אני היחידי שאני יכול לסמוך עליו.
דאגת לזה לפני הרבה שנים, סטפן.
אבל את...
את הצלחת לעבוד עלי.
אז, מה אתה מתכוון לעשות עכשיו?
אם תנסה להרוס אותו, אני אתלוש את ליבה.
לא תהרוג אותה.
אני יכול לעשות משהו אפילו יותר טוב.
תן לי את הספר, סטפן.
או שאשבור את צווארה,
ותהיה לנו חברה, ערפדית.
תן לה ללכת קודם.
הספר.
לא אתן לך אותו עד שהיא תעמוד לצידי.
הבעיה היא שאני כבר לא בוטח בך שתחזיר אותו.
בדיוק עשית את הדבר היחיד שיבטיח שכך אעשה.
אוקיי.
תוודאו שאתם נשארים יחד.
בדקו ביער! -הם כאן.
אלוהים לצידנו. -קדימה, התפרסו עכשיו.
בואו, לכאן! -ג'וספה.
הישארו יחד, שמעת? -בואו נלך.
לא, אל תקחו אותה.
אתה יודע מה יעשו לך אם תוגדר כאוהד ערפדים?
יהרגו אותך יחד איתן. -אז תן לי למות.
האקמול בטח למטה. הראש שלי אמור לכאוב ככה?
לא, את תהיי בסדר. זו הייתה רק כמות קטנה של דם.
היא אמורה לצאת מהמערכת שלך עד מחר.
אתה בסדר?
דיימון צדק. זו...
אשמתי.
תסתכלו לשם.
דיימון, דיימון, תפסיק, תפסיק.
אני אעזור לך.
נחזיר אותה. -אתה לא חושב שעשית מספיק?
הבטחת שלא תספר לו. -לא חשבתי שזה מה שיקרה.
הינה היא!
אתה עשית את זה.
זו אשמתך.
בטחתי באבי.
אבל דיימון בטח בי.
ואני הרסתי הכול.
זו אשמתי.
לא עשינו שום דבר לא כשורה.
אל תשכח את זה.
טוב.
אני הולך להביא לך את האקמול הזה.
אתה יודע שאתה לא נשאר פה הלילה, נכון?
אנחנו רק נבלה קצת יחד.
יש לך מזל שאני מחבב אותך.
תשאירי את הדלת פתוחה. -אין בעיה.
היי, יש לך אקמול? -כן.
היי, סטפן.
לאן היא הלכה? -היא הלכה לשירותים.
לאן מי הלכה? -יש לו חברה פה.
אנה.
מה קורה?
קחי את אמילי, ותתחבאו.
אני אוציא אותנו מפה.
פרל, -ג'ונתן.
את רואה את כל זה, העיירה השתגעה סביב תפיסת השדים.
את?
ג'ונתן, בבקשה.
אני מתחננת בפנייך.
יש פה עוד אחת.
אמא!
לא!
ג'ונתן, לכאן.
יהיה בסדר, את תראי אותה שוב.
אני כבר יודעת איך להגן עליהם, אני אגן עליהם.
בטוח יש עוד!
אל תתן לה לברוח.
אלנה? לברוח.