I tidigare avsnitt:
Jag har levt gömd i ett sekel, tills nu.
Jag måste lära känna henne.
Johnathan Gilberts uppfinning stals av en vampyr.
-Hon hette Pearl. -Jag gav den till Damon.
Varför ber du inte om den själv?
Mamma! Mamma!
Min fru Isobel ägnade sitt liv åt att undersöka det paranormala.
Jag förvandlade henne.
-Varför är jag lik Katherine? -Du är adopterad.
Den där 16-åriga flickan dök bara upp, redo att föda.
-Vad vet du mer? -Bara hennes namn: Isobel.
Sluta leta. Hon vill inte lära känna dig.
Lever hon? Betyder det att hon är...?
Hej, Ric.
Isobel.
Vad skönt att se dig. Du ser ut att må bra.
Du är visst historielärare på gymnasiet?
-Hur kommer det sig? -Var har du varit, Isobel?
Jag har inga skäl som kommer vara betryggande.
Jag har ingen förklaring som du kommer bli nöjd med.
Jag ville det.
-Är det så enkelt? -Ja.
Du skulle sörja mig och gå vidare.
Du var min fru.
Jag älskade dig.
Hur kunde jag inte sökt?
Jag var inte borta, Ric.
Du känner tydligen min dotter Elena.
Hon har visst letat efter mig.
Jag vill att du anordnar ett möte.
Vill du att jag ger henne ett meddelande?
Ja.
Dra åt helvete.
Din själviska bitch.
Vad vill du?
-Det vet du. -Jag vägrar gå dina ärenden.
Hälsa Elena att jag vill träffas.
Annars börjar jag döda folk i stan, en efter en.
Jag börjar med dina elever.
Fattar du?
Jag ska bygga Miss Mystic-vagnen till Founder's Day-paraden.
Annars blir Caroline arg. Jag ville höra hur du mår först.
-Det är bra, tackar som frågar. -Kolla hur Stefan mår.
Han mår jättedåligt.
Vad är det?
Han är tråkig och rättfärdig efter att han lade av.
Du har botat honom från hela hans personlighet.
-Glöm inte vem som hjälpte mig. -Jag hatar mig själv.
Har farbror John sagt något om min studieresa med historieläraren?
Nej, jag undviker honom. Vad har han gjort?
-Du kan väl ta reda på det. -Jag måste gå, jag är sen.
Ha kul med Mystic-drottningen. Det hade jag.
Elena ringde.
Här är detaljerna till Historiska Institutionens Founder's Day-vagn.
Vi ska återskapa slaget vid Willow Creek.
Tyler har nominerats till att designa.
-Av vem då? -Mig. Jag har sett dina skisser.
-Jag gillar inte... -Välj ut ett lag, var kreativ...
...och klanta dig inte.
Toppen.
-Vill du hjälpa mig? -Nej.
-Hej, mr Saltzman. -Vi måste prata.
-Visa mig. -Vi kollar på förra årets vagn.
Så här såg den ut förra året.
Det är precis så som vår inte ska se ut.
-Ja. -Hur ska den se ut då?
-Vi ska ha söderns elegans. -"Borta med vinden"?
-Hur visste du det? -Du älskar ju Scarlett O'Hara.
Det är sant.
Var är Elena? Hon skulle hjälpa till.
Jag vet inte.
Okej, vad är det?
-Vad menar du? -Spela inte dum.
Du och Elena är osams. Berätta nu.
-Det är inget. -Jodå.
Hela grejen med paradvagnen-
-handlar om vänskap och att skapa något tillsammans-
-men alla bara bråkar.
Matt och Tyler hatar varandra.
Du och Elena är osams. Jag gillar det inte.
Jag kan inte hjälpa er om jag inte vet.
Jag kan inte säga något, Caroline. Jag är ledsen.
Damon. Tack för att du kom.
Förlåt att jag är sen. Hunden åt upp...
Skitsamma.
-Varför så sura? -Jag träffade Isobel igår.
Är Isobel här?
I stan?
Ulisky Mäklarfirma TILL SALU
-Du är sen. -Hade jag en tid att passa?
Vad är det här för show?
Cherie är en jazzsångerska som jag hittade på en bar i Brooklyn.
Cowboyen kommer från en gayrodeo i Amarillo.
-Är han gay? -Inte just nu.
Han behandlar mig väl. Du, Cherie?
Jag lär dem franska.
Jag känner lukten av ditt dömande.
De är människor och du behandlar dem som dockor.
Om vi ska samarbeta måste du sluta vara så negativ.
Vi samarbetar för att vi har samma mål.
Men det betyder inte att jag accepterar din livsstil.
Min livsstil?
Jag antar att du fortfarande inte har fått tag i uppfinningen.
Jag fixar det. Det sa jag ju.
Det funkade inte med hot om att avslöja Damon Salvatore.
Du dödade den där Pearl. Men du har den inte än.
Jag tror inte att din plan fungerar, John.
Att du kom hit hjälper knappast.
Du misslyckades, John. Nu tar jag över.
Frågade du om farbror John?
-Samarbetar de? -Nej.
-Inte? -Jag frågade inte.
-Uppfinningen då? -Frågade inte.
-Kände hon till gravvampyrerna? -Vet inte.
Sa du ingenting alls?
Jag var för distraherad av min döda vampyrfru för att ställa frågor.
-Vad ville hon? -Hon vill träffa mig, Damon.
Alaric ska anordna ett möte. Vi vet inte vad hon vill.
Du måste inte träffa henne om du inte vill.
-Jag har inget val. -Hon hotade med att mörda folk.
Jag antar att ni inte är okej med det?
Jag gör det.
Jag vill träffa henne. Annars kommer jag att ångra mig.
MYSTIC FALLS FIRAR 150 ÅR
Tack.
Hör du mig?
Tack för att du kom. Jag är nervös.
Jag är glad att du är här.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
Hej, Elena.
Du ser precis ut som henne. Det är läskigt.
-Har du träffat Katherine? -Hon hittade mig när jag förvandlats.
Det är väl genetiskt. Hon skulle varit fascinerad av dig.
Är det därför du tål dagsljus?
Katherine hjälpte mig.
-Vem är min far? -Det kvittar.
-En menlös tonåring. -Ett namn vore kul.
Visste vore det? Du ställer många frågor.
Varför fick du mannen att ta livet av sig efter han bad mig sluta leta?
För dramatiken. Jag önskar det varit effektfullare.
-Bryr du dig så lite om folks liv? -Jag bryr mig inte alls.
Det är en del av mig.
Nej, jag känner andra vampyrer. Det stämmer helt enkelt inte.
Menar du din pojkvän där borta vid biljardbordet?
Stefan Salvatore.
Varför Stefan? Varför tog du inte Damon?
Eller gillar du dem båda...
...som Katherine gjorde?
-Vi borde gå in. -Nej.
Isobel var tydlig med att vi inte fick komma.
-Jag dödar henne inte här. -Du dödar henne inte alls.
Hon förstörde ditt liv och du skyddar henne?
Hon är min fru.
min fru.
Jag letade efter kvinnan jag gifte mig med, men vem det där än är...
-så är hon kall och likgiltig.
-Hon har övergivit sin mänsklighet. -Jag förstår inte.
Stefan har sin mänsklighet. Han är en bra kille.
Du dödar folk, men du har något mänskligt. Men hos henne...
...fanns ingenting.
Man kan stänga av det. Det är som en knapp.
Stefan är annorlunda. Han vill vara som en människa.
Han vill känna varje avsnitt av "How I met your mother", så stänger av.
Problemet är att som vampyr är instinkten att inte känna något.
Isobel valde den enkla vägen.
Ingen skuld, ingen skam.
Ingen ånger. Skulle inte du stänga av det om du kunde?
-Du har inte gjort det. -Jo, Ric.
Det är därför jag är så kul.
Varför ville du träffa mig? Du vill inte bara prata.
Jag är nyfiken på dig.
Men det riktiga skälet är det din farbror vill ha:
-Johnathan Gilberts uppfinning. -Hur känner du min farbror?
Jag tillbringade mycket tid här som ung.
John var kär i mig i flera år.
Det var han som berättade om vampyrer.
-Varför ville du bli vampyr? -Listan är lång, Elena.
Och du har säkert tänkt på det.
Det var din första lögn.
Det är oundvikligt. Du blir gammal, men inte Stefan.
Evigheten är inte särskilt lång om man är människa.
Jag har inte det du letar efter.
Sätt dig ner och säg åt din pojkvän att gå.
-Jag vill ha uppfinningen. -Jag har den inte.
Jag vet, Damon har den.
-Du ska ge den till mig. -Han kommer inte ge den till mig.
Då är det ditt fel när folk dör.
Trevligt att träffas, Elena.
Hej, Anna. Var är du?
Ring mig när du hör det här.
Hur är det med Anna?
Jag gillar henne. Hon är kaxig.
-Hon svarar inte på mina samtal. -Tjejproblem?
Nej då. Anna måste bara ringa.
Var det tjejen från Founder's-tävlingen?
Ni börjar visst bli rätt seriösa?
När såg du henne sist?
-Hurså? -Jag bara undrade.
Ingen annan gillar mig. Dig kan jag i alla fall prata med.
-Särskilt om du behöver prata. -Snälla, jag försöker äta.
Allvarligt talat, hur väl känner du Anna?
Jag känner Anna väldigt väl.
Kom ihåg att du kan prata med mig.
Jag lovar att besvara alla dina frågor och hjälpa dig med allt.
-Varför då? -Din pappa hade velat det.
Det... Det behövs inte.
Cherie. Du vann igen.
Jag hoppas att jag har snygga kalsonger.
Ikväll väcks visst minne efter minne.
Nej, nej.
Kul att se dig, Isobel.
Jag hade bara lite kul med din stygga kelgris.
Hur hittade du mig?
Jag sökte efter hus som banken tagit över och valde det dyraste.
Jag borde vetat bättre. Det var du som lärde mig det.
-Vad gör du här? -Du skapar uppståndelse.
Du virvlar in i stan och söker upp alla utom den som skapade dig.
-Jag är sårad. -Förlåt.
Tog du med uppfinningen?
-Vad gör du med John Gilbert? -Vi dejtade när vi var unga.
-Han var kär i mig. -Säkert inte den enda.
Vad vill du ha den här uppfinningen till?
Jag, personligen?
Jag vill inte ha den. Jag gör bara som jag blir tillsagd.
Damon, vi är faktiskt på samma sida.
-Vilken sida är det? -Katherines.
Hon vill att John Gilbert ska ha uppfinningen.
Du vet nog hur missnöjd hon blir när hon inte får som hon vill.
-Varför gör du hennes smutsjobb? -Döda inte budbäraren.
Vi vet båda att ingen kan kontrollera Katherine.
-Hon vet vad hon vill ha. -Det vet jag med.
Jaså, Damon? Gör du det?
Vad ska vi göra nu?
Ja.
Du kom ihåg.
Nu när jag har din uppmärksamhet ska du lyssna.
Du kommer inte hit och hotar folk jag bryr mig om.
Du ska låta bli Elena, annars sliter jag dig i bitar.
Jag tror faktiskt på att döda budbäraren.
Vet du varför? Det skickar ett budskap.
Om Katherine vill ha något kan hon komma och hämta det själv.
-Hej. -Hej.
Jag kunde inte sova igår.
Du var upprörd och jag bara gick.
Jag är inte sån. Vi kan inte vara så.
Du är min vän, Elena. Om du behöver mig så finns jag här.
Förlåt för att jag inte visade det igår.
Jag har träffat min mor.
Var det...?
Mår du bra?
TIMBERWOLVES HEMSTAD
-Hej. -Vad är det?
Caroline sa att du har varit ensam i två veckor.
Är allt väl?
Frågar du om min mamma? Allvarligt talat?
Jag kan be henne ringa när hon dyker upp igen.
Men du...
Jag menade inte så. Jag vill bara...
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Bra. Säg inget.
-För du är bara en skitstövel. -Jag vet.
Jaja.
Tack för att du kom. Jag vill visa dig en sak.
-Är det Emilys trollformelsbok? -Jag har läst i den sen farmor dog.
Kolla in det här.
-Det där är vampyrkompassen. -Ja.
Enligt Emily lyckades Johnathan Gilbert aldrig uppfinna något alls.
Emily förtrollade allt i hemlighet. Kompassen...
...ringarna.
Och den hemliga uppfinningen du nämnde.
Där är den.
Eller del av den. Damon har bara en del.
Emily lovade att vara lojal mot Katherine.
Men hon kunde inte låta oskyldiga människor dö.
Enda sättet hon kunde hjälpa till-
-var att låta Johnathan Gilbert tro att han uppfunnit allting.
Står det vad den gör?
-Vill Isobel verkligen det här? -Ja, hurså?
Det är ett vapen.
Mot vampyrer.
Elena.
Hej. Har du sett Stefan? Jag måste hitta honom.
Inte på ett tag. Har du en stund över?
-Ja, vad är det? -Det gäller Anna.
Jag har lämnat flera meddelanden, men hon ringer inte.
-Hon sms:ar inte ens. -Anna?
Jag visste inte att ni fortfarande var vänner.
Vi är mer än vänner.
Något kan vara fel på riktigt. Om du vet något måste du berätta.
Jag har inte pratat med henne, Jer.
Ljuger du?
-Varför tror du det? -Du brukar göra det.
Du ljuger om allt.
Jag vet vad Anna är och det vet du också.
Så berätta, vet du var hon är?
Nej.
Jeremy, vänta.
Jeremy!
Isobel.
-Vad gör du här? -Jag är din mamma, Elena.
Jag vill vara en del av ditt liv.
-Jag vill inte ha dig i mitt liv. -Jag förstår det.
Du har redan folk som du bryr dig om.
Men jag har gjort min läxa. Vi ska se om jag förstått rätt.
Du har din häxa till bästis, Bonnie. Henne håller jag mig borta från.
Du har din sorgsna lillebror Jeremy.
Och så har vi Caroline. Vidriga Caroline.
Det var hon som berättade allt.
Hon visste inte vem jag var och ändå pladdrade hon på.
Och så har vi Matt. Din kompis, ditt ex.
Pladdrarens blivande ex. Många kopplingar där.
-Matt är inte involverad. -Han är involverad med dig.
Du borde inte vara här. Du måste gå.
Nej, jag har också kompisar här.
Ser du mannen bredvid Matt vid vagnen där?
Han heter Frank. Han är väldigt stilig.
Han är även händig.
Han ser att axeln är rostig, vilket är väldigt farligt.
Man lägger bara på lite tryck...
Nej!
-Lyft upp vagnen! -Hjälp mig.
-Kom igen. -Lyft.
Kom igen!
-Caroline, ring på ambulans. -Okej.
-Varför gör du så här? -Så lätt är det är att skada folk.
Är det för att få Johnathan Gilberts uppfinning?
-Ge mig den så slutar jag. -Damon ger den aldrig till mig.
Du underskattar hur mycket Damon bryr sig.
Han dödar dig hellre.
Innan eller efter jag dödar din bror Jeremy?
Jeremy?
Jeremy!
-Ambulansen kommer om 15-20 minuter. -Jag kan köra honom.
-Caroline kör. -Jag har ingen bil.
-Jag väntar. -Nej, du måste till en läkare.
-Tyler kör dig. Punkt slut. -Okej då.
-Gå. -Jag hämtar bilen.
-Du packar. Det är ett gott tecken. -Det dröjer inte länge nu.
-Fick du tag i sista biten? -Inte än.
Varför ringde du hit mig då?
Jag har det näst bästa.
Sätt dig ner.
-Vad fan gör du? -Jag tar det jag vill ha.
Ja, men han är min systerson och nu ska du släppa honom.
Den där pråliga ringen du har går att ta av.
Lägg av. Isobel, jag känner dig.
Det är jag, John. Du kan inte skada en grabb.
-Jag kan döda honom. -Har det gått så långt?
Jag vet att du har förändrats.
Men den gamla Isobel finns kvar därinne. Eller hur?
Släpp honom.
Okej.
John!
Okej.
Bra försök.
Vi får se hur du klarar dig utan den här.
Var är uppfinningen?
Damon har den. Det är svårt att resonera med honom.
Jag kan prata med honom.
Han kommer inte ge dig den, särskilt inte om den är farlig för vampyrer.
Tänk om den inte är det?
-Absolut inte. -Hör på nu.
Om Isobel ger uppfinningen till John, så dödar han mig.
-Jag gillar att vara levande död. -Bonnie kan ta bort kraften.
-Jag litar inte på henne. -Jag kan ta bort förtrollningen.
-John och Isobel får inget veta. -Nej, jag hämtar Jeremy själv.
Hur tänkte du göra det?
Isobel är en vampyr och Jeremy kan dö så fort du kommer dit.
Klarar du ens det? Inget illa menat.
Du är ingen Emily Bennett. Emily visste vad hon gjorde.
-Jag har övat. -Det är inte som pianolektioner.
Vilken är din favoritbok?
-Vad? -Nämn en bok.
En bok.
Vad sägs om "Skriet från vildmarken" av Jack London?
Jack London.
-Snyggt trick. -Vi ska göra det, Damon.
Vi gör det på mitt sätt. Ge mig uppfinningen.
Det här är slöseri med tid.
Jag litar inte på dig. Jag försökte döda dig.
-Du ska inte lita på mig. -Men du kan lita på mig.
Tack.
Varsågod.
Tack.
Vad är hon ute efter?
Din förfader uppfann ett vapen-
-som är extremt farligt för vampyrer.
-Vi vill få tag i det. -Varför då?
För att ett gäng med gamla vampyrer-
-vill hämnas på den här stan.
Hur kan en vampyr hjälpa er att döda andra vampyrer?
Hon har sina egna skäl för att vilja se dem döda.
Jeremy, ingen kunde veta att vampyrerna skulle återvända.
Inte i modern tid. Men nu har de gjort det.
-Vi måste döda dem. -Allihopa? Nej.
-Det finns goda vampyrer. -De existerar inte.
-Jag tror dig inte. -Din far gjorde det.
Som hans son borde det betyda något.
Hur kunde min far känna till allt om det här?
Vem tror du lärde mig familjens historia?
Klart.
-Toppen, nu då? -Nu ger vi den till Isobel.
Var är uppfinningen?
-Var är min bror? -Det är ingen förhandling.
Var är uppfinningen?
-Var är min bror? -Tror du att jag kom ensam?
Trodde du att jag kom ensam?
Men herregud. Ring hem.
-Vad? -Ring hem.
Be att få tala med Jeremy.
-Hallå? -Jeremy, mår du bra?
Ja, jag mår bra. Farbror John slog i huvudet.
-Det var en olycka. -Alla skrattar.
-Men jag mår bra. -Jag kommer hem snart, okej?
Ja.
-Du tänkte inte skada honom. -Nej, jag tänkte döda honom.
Leta inte efter goda sidor hos mig. Jag har inga.
Du tog en risk med Damon. Hur visste du att jag skulle få den?
Han är kär i dig.
Tack.
För vad då?
För att du är en sådan enorm besvikelse.
Det gör att jag kan bevara minnena av min riktiga mamma.
Adjö, Elena.
Så länge du har en Salvatore vid varje arm kommer du misslyckas.
Katherine var smart. Hon tog sig därifrån.
Men vi vet alla att du inte är Katherine.
Du.
Såja.
Hej, det är Anna. Lämna ett meddelande.
-Jeremy, vi måste prata. -Nej, det måste vi inte.
Jag vet inte vad Anna sa, men du måste veta några saker.
Jag förstod nog det mesta när jag läste din dagbok.
-Min dagbok? -Bespara mig snacket om integritet.
Jag läste att Damon raderade mitt minne om vad som hände Vicki.
Jeremy, du förstår inte.
Kvällen då Vicki dog var som att återuppleva mamma och pappas död.
Jag såg det i ditt ansikte. Jag kunde inte se dig så igen.
Jag ville bara ta bort din smärta.
Gå härifrån.
-Nej, Jeremy... -Elena.
Gå bara. Snälla.
Jer, jag...
Vad vill du?
Jag fattar verkligen.
Du är historielärare.
-Det är bra. -Vad håller du på med?
Du låtsas inte bry dig, men ändå letar du upp mig.
Jag ska åka. Jag ville säga hej då.
Det gjorde du inte sist, varför bryr du dig nu?
-Du hatar mig. Bra. -Känns det lättare?
Vad är meningen med det här?
Vad förväntade du dig? Du har letat efter mig så länge.
-Vad förväntade du dig? -Kvinnan som gav mig den här.
Du låtsas inte bry dig, men du ville skydda mig när du gav dig av.
Jag var en annan person då.
Just det, och den personen är borta.
Kvinnan jag gifte mig med och som jag älskade är bara borta.
Ska jag tro på det?
-Vad gör du? -Jag har ingen ring nu.
Ingen verbena. Döda mig eller betvinga mig, för...
...jag tror dig inte.
Inte för en sekund.
Jag ville det själv. Jag behövde det.
Jag kommer alltid att ångra det.
Det var mitt misstag.
Inte ditt.
Du kommer inte att minnas det här.
Jag älskade dig.
Det gjorde jag och det gör ont när jag tänker på vad jag förlorade.
Men nu är ditt hjärta fritt. Det är enklare så.
Adjö, Ric.
Anna? Vad gör du här?
Min mor.
Hon är död.
Vad?
-Hon blev mördad. -Herregud, Anna.
Jag är så hemskt ledsen.
Jag vet att jag inte får vara här, men jag har ingenstans att ta vägen.
Såja.
Vill du ha en?
Säg det bara. Spotta ut det.
-Det gäller något Isobel sa. -Ja?
Du och Elena kom nära varann.
Jag vet att hon bryr sig om dig och du om henne.
Det här låter intressant.
Jag vill inte att Elena blir sårad. Hon ser dig som sin vän.
Samma här. Elena är en nära vän.
Hon kan nog vara min enda vän.
Gör det något?
Med risk för att låta...
-...som en svartsjuk pojkvän... -Ingen risk, det gör du redan.
Historien kommer inte att upprepa sig med Elena.
Förstår du vad jag menar?
Visst.
Förstår du?
Javisst. Vi är bara vänner.
Jag såg ändå inte fram emot att berätta sanningen.
Du får göra det.
-Vilken sanning? -Om John.
Jag vet att ni inte har några hemligheter.
-Vad menar du? -Är jag den enda här...
-som kan lägga ihop två och två? Isobel.
Hallå?
Hon dejtade John när hon var 15 år.
Hon blir gravid och hamnar hos Johns bror som är läkare.
Vad tror du Johns roll var?
Tänk efter. Har du fattat än?
Tror du att John är Elenas far?
-Har du några bevis? -Det behövs inte.
DNA-testet är John, Elena och Maury Povichs problem.
Men jag vet hur bra du är på att hantera nyheter som dessa...
Sov gott.
När du berättar för Elena-
-och hon behöver en vän att prata med-
-så finns jag här.
-Hallå? -På din tröskel...
-...finns det du har letat efter. -Och min ring?
Förstör inte det här. Du vet vad du måste göra, John.
Jag förstår. Jag ska inte misslyckas.
Det är bäst för dig.
Katherine vill att alla gravvampyrerna dör.
Jag vill lägga till två på listan.
-Låt mig gissa. -Stefan och Damon.
-Hon ska slippa det här livet. -Det var alltid planen.
De är så gott som döda
Hon är vår dotter, John. Vi är skyldiga henne det.
Jag vet.
Så du tänker inte berätta vad som hände?
Jag har gjort något hemskt, Caroline.
Och jag ljög om det.
För vem då?
För Elena.
Jag låtsades göra en sak som jag aldrig gjorde.
Vad pratar du om?
Jag kunde inte göra det. Det var inte rätt.
Farmor hade aldrig gjort det. så jag kunde inte.
Men när Elena får reda på det...
...kommer hon aldrig att förlåta mig. nde inte.