Ştiu ce risc, dar trebuie să o cunosc.
-Ce eşti? -Sunt un vampir.
Mi-a spus despre fosta ta.
-Katherine ţi-a frânt inima. -Acum mult timp.
Cum de arătăm la fel?
Nu vreau să o mai vezi pe Elena.
Dacă nu o scoţi din viaţa ta,
-îi voi ucide pe toţi la care ţine. -Vrea să ne certăm.
-Vrea să se bage între noi. -A reuşit deja.
Katherine.
Ne vom distra aşa mult.
Cei din familia Lockwood sunt vârcolaci.
Gena vârcolacului e în familia Lockwood.
Am încercat să ucid un vârcolac şi am eşuat.
Simt că nu sunt cea mai bună variantă a mea.
Acum ţi-ai făcut un duşman.
-Spune-mi ce declanşează blestemul. -Trebuie să ucizi.
Emerald Coast, Florida Acum un an
Bine, Carlos, suficient pentru mine.
Bine.
Noapte bună.
-Mason. -Hei, Jimmy, uşor.
-Ar trebui să te duc acasă. -Du-te dracului.
-Ştiu despre tine şi Marla. -Despre ce vorbeşti?
Ai băut cam mult.
Care-i treaba? Sunt eu, Mason.
Nu m-am încurcat cu Marla. Ştii asta.
-Nu vrei să faci asta. -Te voi ucide.
Jimmy. Jimmy.
Stai. Tipul ăla a murit?
-Tu l-ai ucis? -Tot venea după mine,
îi intrase în cap că mă culcam cu iubita lui.
-Făceai asta? -Nu, nu.
N-aş face asta. Era prietenul meu.
Era beat. A fost auto-apărare.
A declanşat blestemul.
La fiecare lună plină, pierd controlul.
Dacă nu mă sedez şi nu mă leg cu lanţuri
ucid tot ce-mi iese în cale.
Trebuie să ai grijă.
E de ajuns un accident, loveşti maşina.
Orice moarte cauzată de tine şi vei avea toată viaţa de suferit.
Nu vrei asta, Tyler, crede-mă.
Jurnalele vampirilor
Unde-i piatra lunii?
Am avut o înţelegere. Ţi-am răspuns la întrebări.
Da, nu sunt sigur, dar cred că e aici.
Tata avea locuri de ascuns ciudate,
dar am găsit multe din ele de-a lungul timpului.
Sunt doar ale tale.
Îmi vei spune de ce e aşa importantă piatra asta?
Ţi-am spus, e doar ceva ce vreau.
Valoare sentimentală.
Da, dar nu cred asta.
-De ce o vrei cu adevărat? -Ştii unde e?
Nu, am crezut că va fi aici.
Nu-mi vine să cred că Tyler Lockwood e un vârcolac.
Nu suntem siguri de asta încă.
Ştim sigur că Mason Lockwood este.
Ar fi destul de uşor să aflăm asta.
Ţi-am spus că nu voi mai ţine secrete faţă de tine.
Dar nu înseamnă că vreau să fii implicat în aşa ceva.
Doar fiind parte din familie înseamnă că sunt implicat.
E periculos. Nu te băga în asta, bine?
Bine. Ziceam şi eu.
Scuze, nu am vrut să te sperii.
Aşa e.
Bună.
Hei.
-Eşti pregătită pentru azi? -Nu.
Nu-mi place să mă cert cu tine, chiar dacă ne prefacem.
Da, dar dacă Katherine crede că ne certăm,
va crede că câştigă,
şi nu va duce la capăt ameninţările făcute.
Asta nu înseamnă că mi-e uşor. Şi nici să ştiu
că Caroline va fi acolo
şi-i va da raportul.
Totul o să fie bine.
Da, trebuie să continuă cu farsa asta încă puţin.
E cel mai bun mod de a împiedica pe Katherine din a răni te cineva,
din a te răni pe tine.
Promite-mi că nu va reuşi să obţină ce vrea.
Putem să falsificăm o ceartă, să ne prefacem
că ameninţările ei ne distrug,
dar nimic nu e real, bine?
Ce zici de asta?
Când ne vom certa azi, dacă spun "nu mai pot face asta, Elena",
de fapt spun că te iubesc.
Iar când eu voi zice, Bine, Stefan, cum vrei",
înseamnă că şi eu te iubesc.
Aşa facem.
Ai liber azi?
Azi e Picnicul Voluntarilor Societăţii Istorice.
-Tu m-ai înscris. -Ştiu.
Am presupus că nu vei veni.
Nu. Îmi voi petrece ziua cu fiica mea.
Te vei preface că eşti o mamă?
O să-mi aduc arma dacă devine prea greu. Haide, dă-mi o zi.
Am avut mult de muncă. De abia te-am văzut.
-Ai grijă. Am o dispoziţie ciudată. -Bine pentru mine.
Ce făcea Elena aici aşa târziu azi-noapte?
Elena nu a....
Da. Elena a fost aici.
Voia să vorbească cu cineva.
Ea şi Stefan trec print-o perioadă dificilă.
Şi tu, eşti bine?
-Sunt bine. -Pari diferită de o vreme.
Nu sunt diferită. Sunt bine.
Crezi că nu observ lucrurile astea, dar observ.
Ce se petrece cu tine?
Ştii, te poţi preface că eşti o mamă,
dar realitatea e altfel.
Să nu ne întindem, bine?
Ziua Voluntarilor Societăţii Istorice din Mystic Falls
Astea sunt o parte din eforturile Societăţii Istorice
de a ajuta comunitatea.
Mulţumită donaţiei familiei Fell
stăm pe locul celui mai nou parc public.
Mulţumesc tuturor care au venit să dea o mână de ajutor.
Mersi.
Stefan, nu? Celălalt Salvatore.
Cel de treabă.
-Cel care îţi oferă o scuză. -Nu mă interesează.
-Fratele meu a acţionat impulsiv. -Crezi?
Dacă tu şi Damon continuaţi să vă săriţi la gât
cineva va fi rănit. Şi nu vreau asta.
Şi tu ai o familie, deci îmi imaginez că nici tu nu vrei asta.
Ce zici dacă renunţăm
la toată lupta asta între masculi alfa
şi să cădem la pace?
I-am făcut aceeaşi ofertă fratelui tău.
-A refuzat-o, cu un cuţit. -A greşit.
Sunt aici să mă asigur
că niciunul din voi nu va mai face alta.
Spune-i fratelui tău să-şi ferească spatele.
Cred că trebuie să-şi facă griji despre asta doar când e lună plină.
În rest, nu eşti aşa puternic. Am dreptate?
Altfel, l-ai fi ucis pe Damon până acum.
Tu eşti unul, noi suntem doi.
Tu eşti cel care trebuie să-şi ferească spatele.
-Dacă vine după mine... -Nu va veni.
-Ce faci? -Negociez pacea pentru tine.
-Nu vreau pace. -Consideră că e ziua opusurilor.
Stefan, te rog spune-mi că nu crezi cu adevărat că
o strângere de mână ne-a rezolvat problemele.
Cred că cu prima şansă, Mason Lockwood
va înfige o ţepuşă în inima ta,
iar apoi în a mea.
Pentru că ţi-ai asumat sarcina de a-l ucide.
Deci, mulţumesc, nu aveam suficiente probleme.
-Când a devenit Jeremy Gilbert drăguţ? -Nu.
Stai departe, e stricat deja.
-Hei, frate, ce-ai mai făcut? -De când?
Nu te-am mai văzut de la înmormântarea tatălui tău.
-Am crezut că poate vrei... -Sunt bine, Gilbert.
Da, bine.
Stai.
Scuze.
Am o zi proastă. O lună proastă.
Ascultă, ai foste de treabă atunci, la priveghi.
Mulţumesc.
M-am simţit ca la un spectacol ciudat.
Da, ştiu ce zici.
-Ce faci aici? -Îmi distrag atenţia.
Mersi pentru mesaj.
-Unde acum? -La mine.
Mama e plecată toată ziua, casa e goală, iar barul e plin.
-Margarita? -Sigur.
Te bagi?
-Da. Da, mă bag. -Super.
Mersi, Mason.
-Dnă şerif, aveţi o secundă? -Nu am uniformă acum.
-Spune-mi Liz. -Bine, Liz.
Speram să vorbesc cu tine despre Consiliu.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Tu şi familiile fondatoare aveţi un consiliu secret.
Atunci ştii că este un secret
şi nu vorbim despre el cu cei care nu sunt membri.
L-am respins, voiam o viaţă în afara acestui oraş.
Nu pentru că nu cred.
Ştiu că vampirii există.
Şi doi din ei sunt chiar sub nasul tău.
-Serios? -Da.
Şi cine ar fi aceşti vampiri?
Damon şi Stefan Salvatore.
E imposibil. Îl cunosc pe Damon.
Ştii ce a făcut pentru acest oraş?
-Ştiu că e greu de crezut. -Nu, nu.
L-am văzut ucigând vampiri.
-E un aliat, face parte din Consiliu. -Gândeşte-te puţin.
Când au început atacurile?
Când s-au mutat în oraş Damon şi Stefan?
-Ies ziua, Mason. -Au evoluat, nu mai e 1864.
Au găsit o soluţie, Liz.
Nu. Damon Salvatore e prietenul meu.
Dacă îţi pot dovedi?
Şi brusc, vrea să fie mama anului,
fix când încerc să o evit cel mai mult.
Bat câmpii. Nu vrei să auzi despre asta.
Nu, scuze.
Apoi ce s-a întâmplat?
M-am purtat urât, ceea ce obişnuit la noi.
Cum sunt lucrurile cu tine şi Stefan?
-Ceva? -Nu, nu de când ne-am certat.
Mă dă la o parte. Crede că
Katherine poate fi suficient de geloasă încât să mă rănească.
Nu ştiu cum să-l fac să se răzgândească.
Ai spus că Katherine e periculoasă, poate are dreptate.
Da, ştiu că e periculoasă
şi că el vrea doar să mă protejeze,
dar mi se pare că renunţă la noi.
-Şi eu.... -Tu ce?
Am crezut că suntem mai puternici de atât.
Te-am văzut cu Mason mai devreme. Despre ce vorbeaţi?
L-am rugat să ne ajute să facem curat în pădure.
Pentru asta sunt aici. Pune-mă la muncă.
-Mă duc să-l ajut? -O, nu.
Ştii ce? Eu... El... Sunt sigură că se descurcă.
Eşti bine, Liz? Pari supărată.
E Caroline. Ne-am certat.
Pot să te ajut cumva?
Nu, Damon. Mulţumesc.
Competenţele mele părinteşti dau roade.
Vă uitaţi lung unul după altul.
-Mă duc să vorbesc cu el. -Nu, Elena, nu cred că e o idee bună.
-Care-i problema ei? -Nu-ţi face griji.
De ce te comporţi urât cu mama ta?
Nu-ţi face griji.
Încă ţii la Katherine?
Nu transforma asta în ceva ce nu e.
Deci, nu vorbim despre asta. Asta vrei să zici?
Spun că nu vorbim despre asta acum
pentru că suntem ascultaţi.
-Bine. Când? -Nu ştiu.
Am văzut-o, Stefan. E de parcă am fi aceeaşi persoană.
Cum o poţi urî pe ea şi mă poţi iubi pe mine?
Exagerezi. Nu sunt Damon.
Cum ar fi să nu-l aducem pe Damon în discuţie?
Ştii ce? Nu pot. Nu pot să mai fac asta, Elena.
Bine, Stefan.
Cum vrei tu.
Relaţiile sunt despre comunicare.
Hei. Unde e a mea?
Ia ce vrei.
Mersi că ne-ai primit. Cred că lui Sarah îi place de Jeremy.
Bine pentru Sarah.
Îmi e ruşine de ce am făcut cu tine acum câteva zile
la locul de înotat.
-Nu sunt aşa. -Nu trebuie să-ţi ceri scuze.
-Prieteni? -Da, sigur.
Pot să mă uit?
Nu, nu, nici vorbă.
-Eu vreau să văd. -Da, hai să vedem.
Ce a făcut Van Gogh aici?
Bine, da. Uitaţi-vă.
Un demon-lup înfricoşător.
Despre ce e asta?
Sunt doar nişte schiţe. Tu mai desenezi, Tyler?
Puţin, nu mult.
Lucrez la ceva acum.
-Haide, îţi arăt. -Da, sigur.
-Nu-i nimic special. -Tu ai nevoie de o băutură.
E ora amatorilor aici.
Am mai văzut ce ai făcut. Sunt bune.
E pe birou.
Nu văd...
Despre ce sunt desenele alea?
Nu pot să respir.
Răspunde-mi. De ce?
De ce desene cu lupi?
Pentru... pentru că ştiu.
Ce ştii?
Ce ştii, Jeremy?
Ştiu ce eşti.
-Mulţumesc. -Cu plăcere.
Salut, Mason.
-Lucrezi din greu? -Îmi fac treaba.
-Am auzit că ai vorbit cu Stefan. -Pare de treabă.
-Da, e mai de treabă ca mine. -Să fii de treabă e exagerat.
Asta spun şi eu.
Să ai o zi bună, Damon.
Te rog spune-mi că vă împrieteneaţi şi atât.
Deci, care-i treaba cu drama asta falsă în relaţia ta?
-Despre ce vorbeşti? -Haide, Stefan.
Tu şi cu Elena nu vă certaţi. Mai ales din cauza mea.
Las-o baltă, Damon.
Cu plăcere.
-Ai vrea nişte limonadă? -Mulţumesc, drăguţo.
Care-i problema ta?
Verbină.
Eşti bine?
Nu.
Poate aşa e mai bine.
Nu e mai bine, Caroline. Nimic din asta nu e mai bine.
Iartă-mă. Eu...
Nu vreau să-mi văr nervii pe tine. Tu eşti o prietenă bună.
Nu, nu sunt. Nu sunt o prietenă bună deloc.
Pleacă? Unde se duce mama?
Nu pot să vorbesc aici.
Ia-l pe Jess şi vino la intrare, şi adu o...
-Da, avem nevoie. -Ce s-a întâmplat?
-Nimic, am ceva de... -De la muncă?
M-ai surprins. Ai rezistat mai mult de 5 minute.
-E important. -Mereu este.
Îmi pare rău.
-Ce se petrece? -Nu ştiu.
Ceva nu e ok.
-Îl voi ucide. -Nu.
-Nu mai sunt domnul de treabă. -Stai jos.
Nu mai ascult de tot rahatul ăsta cu pacea.
-E mort. -Ok.
Ok.
Nu-mi place, ne ameninţă.
Ne-ar putea expune. Trebuie să-l oprim.
Bine. Să o facem.
În pădure.
Strânge gunoiul. Haide.
Unde te duci? Ce se petrece?
Trebuie să pot auzi mai bine.
-Ce să auzi? -Ceva nu-i bine, Elena.
Caroline...
Nu trebuie să pari surprins. Ştiai că e inevitabil.
Haide. Fugi.
Îţi dau un avantaj.
-O, Doamne. -Ce e?
-Stefan şi Damon. -Cum?
Mulţumesc, Mason.
De unde ştii despre asta?
Unchiul meu John a lăsat un jurnal vechi prin casă.
A fost scris de un strămoş Gilbert nebun,
vorbea despre un blestem din familia ta.
-Blestem despre ce? -Vârcolaci.
E o nebunie, nu?
Dar apoi Matt a fost atacat de un lup când era lună plină.
Unchiul tău tocmai ce se întorsese în oraş.
A fost... a fost prea ciudat.
E adevărat?
Despre unchiul meu?
Da.
-Dar tu, tu nu eşti? -Un lup?
Pardon, vârcolac? Nu.
Adică, nu încă.
La naiba, doar să spun asta cu voce tare sună nebuneşte.
Nu mi se pare.
Dar eu mereu am crezut în lucruri nebuneşti.
Potrivit unchiului meu, trebuie să-ţi declanşezi blestemul.
Trebuie să ucizi pe cineva, fie crimă sau accident.
Pe scurt, provoci moartea cuiva şi apoi, bum!
La următoarea lună plină, urlu în patru labe.
De asta s-a întors?
-Să-ţi spună asta? -Da, sigur.
A trebuit să-mi spun. L-am prins.
Nu e aici pentru mine.
E aici pentru asta.
Jos pe scări, spoi la stânga.
Gloanţele şi verbina nu-i va ţine aşa mult timp.
-Ce-i locul ăsta? -Fostele camere ale sclavilor.
Din casa Lockwood originală.
Mulţumesc Mason. Apreciez tot ce ai făcut.
Ne descurcăm noi de aici.
-Hei, îi vei ucide, nu? -Da.
De asta ar trebui să pleci. Eu fac parte din Consiliu.
Nu poţi lua parte la asta. E pentru protecţia ta.
-Nu-mi pasă de... -Mie da. Şi asta nu a fost o sugestie.
La revedere, Mason.
Nu risca.
-Ce e? -Au fost aici.
Ce e?
Ce faceţi voi două aici?
-L-ai văzut pe Stefan? -Da, Elena, l-am văzut.
L-am văzut şi pe Damon.
-Unde sunt? -Nu ai nevoie de mine pentru asta.
O voi lăsa pe prietena ta să-i miroasă.
Mama ta ştie ce eşti?
Pot să-i spun eu.
Să nu faci ceva prostesc.
Gâturile de rup uşor aici.
Pot să te dobor.
-Facem pariu? -Da.
Ţi-am zis eu.
Haide.
Uite ce-o să facem.
Îmi răspunzi şi nu te împuşc, înţelegi?
-Câţi sunteţi aici? -Liz, te rog.
Cum ne-ai păcălit? Cum de puteţi ieşi ziua?
Voi face asta să continue în mod dureros.
Dar eşti prietena mea.
Prietenia noastră a fost o minciună.
Răspunde-mi şi te voi ucide rapid.
Ce e asta?
Nu o să ne spună nimic. Ucide-i pe amândoi.
Caroline.
Caroline, ce e?
Mama. Îi ucide.
Cum?
-Nu, Elena. -Trebuie să oprim.
Nu, nu pot. Elena, o să afle despre mine.
Elena.
Să facem asta. Fiecare cu o ţepuşă în inimă, apoi îi ardem.
Verifică.
Elena, ce faci?
Nu-i poţi ucide. Nu te voi lăsa.
-Ce a fost asta? -Cine mai e cu tine?
Ce nai...?
Bună, mamă.
-Trebuie să bei nişte sânge de ofiţer. -Nu.
O să fiu bine. O să dureze ceva mai mult.
Damon are dreptate, să ştii.
Dacă a fost vreun moment în care să-ţi întrerupi dieta...
A zis că nu vrea, bine?
Asta e o situaţie foarte proastă.
Doi ofiţeri morţi.
Şi tu. Ce-o să mă fac cu tine?
Nu vei spune nimănui, nu?
Mamă? Mamă?
Te rog.
Ştiu că nu ne înţelegem bine şi că mă urăşti,
dar sunt fiica ta şi vei face asta pentru mine, nu?
Mamă, te rog. Te va ucide.
Atunci ucide-mă.
-Nu. -Nu pot suporta asta.
Ucide-mă, acum.
Dar tu urma să continui în mod dureros.
-Nu, nu, nu. -Damon, nu.
-Damon, te rog. -Potoliţi-vă, nu ucid pe nimeni.
Tu eşti prietena mea.
Trebuie să facem curat aici.
Ce e asta?
Este o piatră a lunii.
Am căutat-o pe net. E o piatră naturală,
dar ar trebui să aibă legende supranaturale
-ataşate de ele. -De ce nu i-ai dat-o?
Pentru că o vrea.
Sunt genul ăsta de nemernic.
E importantă pentru un motiv anume, dar nu am încredere în el.
Deci nu o să i-o dau.
-V-am găsit. -Rataţi toată partea cu alcool.
Scuze. Aveaţi un moment special?
Nu, suntem bine.
-Hei, ce-i asta? -E...
-Hei. -Frumoasă.
-Hai să nu ne jucăm cu piatra. -Vino şi ia-o.
O să mă joc puţin, dar serios, dă-mi-o înapoi.
Uite aici.
Dacă nu eşti atent, pierzi.
Eşti norocoasă că eşti drăguţă când eşti beată.
Vreau să vină Jeremy să o ia.
-Scuteşte-mă. -Sarah, nu fă probleme când eşti beată.
Jeremy, vino sus cu mine. Să vezi ce probleme fac când sunt beată.
Sunt ok, mersi.
Haide. Serios, dă-i drumul...
Nu e amuzant.
-Stai, lasă-mă... -Mă doare.
-Dă-i drumul. -Hei, mă doare.
-Sarah. -O, Doamne. Sarah. Sarah.
-A căzut. -Nu se mişcă.
O, Doamne
-Te-am păcălit. -O, Doamne.
M-ai împins pe scări.
Nu a vrut, bine?
-Ok. Ai prins-o? -Da.
Hei. Scuze că asta a durat mult.
Nu ştiu cât o să stea mama acolo.
Va dura trei zile să-i iasă verbina din sistem.
Poate chiar mai puţin.
-Hei. -Hei.
Ai mâncat nişte iepuraş?
Mă simt mult mai bine, mersi.
Am mâncat ceva care nu mi-a priit.
Da, a fost rapid.
Sigur nu vin mâine.
Sau poate chiar mai mult. Îţi scriu.
Da, noapte bună.
Mulţumesc
nu e chiar ca la Ritz, dar e sigur.
Am aşternuturi de calitate.
După ce verbina va ieşi din sistemul tău, te voi constrânge,
tu vei uita tor şi vei fi o femeie liberă.
Ţine-o departe pe Caroline de mine, te rog.
-Nu vreau să o văd. -E fiica ta, Liz.
Nu mai e.
Fiica mea nu mai e.
Nici nu ştii cât de mult te înşeli.
Stefan, cred că ar trebui...
Ce faci?
Katherine a băut verbină în fiecare zi
până a început să o tolereze.
Aş putea să fac la fel cu sângele.
Aş putea să învăţ să mă controlez.
Dar nu poţi, Stefan. Nu trebuie să faci asta.
Aproape am murit azi, Elena.
-Am fost prea slăbit. -Ultima dată când ai băut sânge de om...
Ţi-am spus că voi găsi un mod de a o opri pe Katherine.
Ăsta e singurul mod, pentru că ea e mai puternică ca mine.
Şi dacă asta nu se schimbă, nu te pot proteja.
Putem să vorbim mai târziu?
Poate să ne audă de oriunde e pentru că bea asta.
Doar asta mă poate ajuta.
Vorbeşti serios? Sau ne prefacem că ne certăm?
-Pentru că nu pot să-mi dau... -Nu, e real.
Nu ne mai prefacem.
Vrei să te duc acasă?
Nu pot să merg acasă.
De ce nu?
Pentru că mi-e frică.
De ce ţi-e frică?
Caroline, poţi să vorbeşti cu mine.
Katherine o să fie acolo.
Şi o să vrea să-i spun tot ce s-a întâmplat azi.
Mi-a spus că trebuie să te spionez şi să-i spun totul apoi.
Ştiu.
Şi am fost aşa de supărată pe tine.
Dar apoi am încercat să mă pun în locul tău,
ca să pot să înţeleg de ce mi-ai face aşa ceva mie
şi lui Stefan, pentru că ţi-a fost un prieten bun.
Pe cine a ameninţat?
Pe Matt.
L-a ameninţat pe Matt.
Şi îmi e aşa frică de ea.
-Îmi e aşa frică de ea. -Ar trebui să-ţi fie.
Caroline, toţi ar trebui să ne temem.
De ce face asta?
Ce vrea?
Asta e întrebarea de milioane.
Dnă şerif, sunt Mason Lockwood.
Voiam să asigur că totul a decurs bine azi.
Nu te-am mai văzut apoi şi...
Sună-mă, bine?
Hei.
Aproape am ucis o fată azi.
-Cum? -A fost un accident.
M-am comportat prostesc.
E bine.
Dar atunci, pentru o clipă,
pentru o fracţiune de secundă, am sperat să moară.
Uite, orice e înăuntrul meu, nu vrea să am de-a face cu asta.
Nu vreau să mă mai simt aşa vreodată. Nu mă voi mai simţi aşa.
Nu pot.
Ştiu.
Mulţumesc.
Da.
Caroline doarme pe canapea.
Am auzit. Şi tu?
Eu mă duc acasă.
Ce ai făcut pentru mama lui Caroline,
este acel Damon care mi-a fost prieten.
Hei.
Stefan nu a băut sângele de om, în caz că erai curioasă.
Dar are nevoie de asta.
Şi înăuntrul tău, ştii asta.
Poţi să intri.
Crezi că te vei putea controla?
Nu ştiu.
Dar dacă nu încerc....
Câte puţin în fiecare zi?
Da, doar câteva picături.
Cred că merită să încerc.
Şi eu.
Dar nu vreau să faci asta singur.
Ce faci?
Suntem împreună, Stefan.
Mereu.
Te-am aşteptat.
Mason?
-Ce s-a întâmplat? -Jimmy m-a atacat.
Cum? De ce?
-A zis că m-am dat la Marla. -De ce ar crede asta?
A murit.
L-am ucis.
Totul va fi bine.
Ce-a fost chestia aia
cu Damon şi Stefan Salvatore?
-Am crezut că o să te bucuri. -Ţi-am spus să stai departe de ei.
De ce-ţi pasă?
Nu vreau să fii distras. Trebuie să găseşti piatra lunii.
Ai găsit-o.
Am găsit-o.
Jurnalele vampirilor ras. Trebuie să găseşti piatra lunii.