De atunci vârcolacii se pot transforma când e lună plină,
iar vampirii sunt slăbiţi de soare.
Cel mai bătrân vampir din istorie vine după mine?
Vrei să-l găseşti pe Klaus? Începe cu Isobel, mama Elenei.
- Vreau să-ţi ofer o înţelegere. - Înţelegere?
Stai pe loc şi nu mai încerci să fii ucisă.
- De ce mă ajuţi? - Nu vreau să fii singur.
O muşcătură de vârcolac ucide un vampir. Nu-i fi prietenă.
- Ce faci aici? - Îmi e dor de tine.
- Hei. - Sunt Jules.
Încerc să dau de Mason.
- Ar trebui să pleci din oraş. - Mă ameninţi? Când e lună plină.
Se vindecă.
Neaţa.
E totul bine aici?
A fost un animal. Un lup. Ne-a atacat noaptea.
Eşti bine?
Da.
Dar prietenii meu, sunt toţi morţi.
Anunţ asta.
- Răspunde, dispecerat. - Spune, Jerry.
Jurnalele vampirilor
Stefan?
Stefan.
Stai fix în spatele meu, nu?
Da.
- Bună dimineaţa. - Nu vreau să mai fim separaţi.
- Niciodată. - Nici eu, dar...
Nu strica momentul.
- Vei strica momentul. - Clar voi strica momentul.
- Nu mă pot preface că totul e bine. - Katherine e închisă în criptă.
Ştiu, dar tot avem problema asta mică
cu tine fiind sacrificiul uman al lui Klaus.
Da, dar Elijah a promis să mi ţină pe mine şi pe ceilalţi în siguranţă,
atâta timp cât facem cum spune.
Atâta timp cât tu faci cum spune.
Te rog nu te duce după Isobel.
Katherine a spus că Isobel poate avea nişte răspunsuri,
iar au am nişte întrebări, atât.
Stefan, am o înţelegere cu Elijah.
Da, tu ai o înţelegere cu el. Eu nu am făcut niciuna.
Tu ar trebui să te ţii de înţelegere.
Stefan, nu vreau ca altcineva să fie rănit.
Şi când am vrut eu ca altcineva să fie rănit?
Verbină? Am pus puţină.
Dar eşti sigur? Doar pentru că Katherine o poate tolera...
Da. Până la fund.
- Eşti bine? - Da.
Cum de Elijah poate constrânge un alt vampir?
E unul din Primii vampiri. Nu prea ştiu ce înseamnă asta.
Cred că nimeni nu ştie ce înseamnă asta.
Poate cu excepţia lui Isobel.
O voi întreba.
M-am născut în 1450, asta înseamnă că am 560 de ani.
Dacă ai fi o sticlă de vin...
Deci pot muri. Am trăit destul.
Dacă devii melancolică, te voi ucide cu mâna mea,
să nu mai sufăr eu.
Haide, e doar o muşcătură de vârcolac.
Doar o mică muşcătură-de-vârcolac- fatală-vampirilor.
Potrivit legendei, care nu e o sursă de încredere.
Bea tot.
Sângele vindecă.
Da.
- Nu pare că funcţionează. - Ia să vedem. Haide.
Lasă-mă să văd.
Cum e?
Mult mai bine.
Nu-i aşa, Elena?
- Nu-i rău. - Unde e Stefan?
A plecat. Trebuie să vorbeşti cu el.
E convins s-o găsească pe Isobel, ceea ce-l va supăra pe Elijah.
Nu pot face asta, sunt de acord cu Stefan aici.
Dar dacă ai putea face pe asistenta puţin...
- Nu e nevoie. - Ba e nevoie.
Elena e bună. Aşa e ea, nu se poate abţine.
Damon.
O să moară?
Probabil. Muşcătura a cauzat un fel de infecţie. E din ce în ce mai rău.
- Ca o otravă? - Nu ştiu, Elena.
Nu sunt expert în domeniu.
- Îmi pare rău. - Lumea mai moare.
Venim, plecăm. Cu cât moare mai repede, cu atât mai bine.
E deprimant ca naiba aici.
MYSTIC FALLS Booster Club BARBECUE
- Cum te simţi? - Sunt bine.
Mă dor toţi muşchii.
Ai reuşit. Ştii tu...
prima ta lună plină şi nu ai rănit pe nimeni.
Va fi mai uşor. Vei fi mai bun la asta, vei învăţa să te controlezi
şi nu te va mai durea la fel.
Nu ştim nimic sigur.
Să ne bucurăm de victoriile mici, Tyler.
Noaptea trecută a fost o victorie. Hai să o acceptăm.
Vreau să-ţi mulţumesc.
Nu ştiu ce aş fi făcut dacă nu ai fi fost acolo.
Da, oricum, luna viitoare ar trebui să întărim peretele
pentru că aproape m-ai muşcat
şi asta ar fi fost...
- Ce e? - Nu contează. E...
Hei, nu. Ce... Ce este?
Nu-i mare lucru. Dar doar o muşcătură
şi mi se trage cortina.
Despre ce vorbeşti?
Legenda spune că o muşcătură de vârcolac poate ucide un vampir.
De unde ştii asta?
Eu...
Cred că am citit undeva.
Hei, Caroline, ai o clipă?
- Hei, Matt. Care-i treaba? - Da, sigur.
Ne vedem mai târziu.
Asta nu a însemnat nimic, bine? Nu-i nimic între mine şi Tyler.
- Doar vorbeam. - Te cred.
Uite, Caroline, eşti multe lucruri, dar nu eşti mincinoasă.
Mereu ai fost sinceră cu mine. Te cred.
Bine.
Şi de asta vreau să fiu sincer cu tine
pentru că cred că nu ne-am încurcat puţin.
Ok.
Ştii că nu-mi găsesc cuvintele şi... Nu-mi place asta.
Orice e între noi acum.
Şi vreau...
Hei.
- Nu poţi. - De ce?
- Doar... - Dar, Car...
Nu, Matt. Bine?
Dna şerif Forbes. Bună, sunt prietena lui Mason Lockwood din Florida.
Jules, nu?
Sunt ceva noutăţi?
Nimeni nu ştie nimic de el. Am deschis o investigaţie.
Te anunţ de cum aflu ceva.
Hei, Damon, lupoaica e la Grill.
Mulţumesc.
Ea e...
Da, da. I-am lăsat un mesaj lui Damon.
Deci îi faci treaba murdară.
Ar putea avea un leac pentru Rose.
Nu am găsit nimic în cercetarea lui Isobel. Doar că e fatală.
Încă mai ai un mod de a lua legătura cu Isobel?
Chiar dacă aş avea, nu ne va ajuta.
Katherine mi-a zis că Isobel ştie despre Klaus.
Deci nu e despre Rose. Este despre Elena.
Am număr vechi. Probabil a fost deconectat.
Atunci nu ai de ce să nu mi-l dai, nu?
Ştii că nu poţi avea încredere în Isobel. Chiar şi când e despre Elena.
Ştiu.
Bine. O să văd dacă găsesc numărul. Îţi dau mesaj.
Urăsc asta.
Sunt vampir. Nu am mai răcit de cinci secole.
- Doar stai în pat. - Noi nu ne îmbolnăvim.
Când murim e rapid şi brusc.
Şi sigur nu se prelungeşte ca o boală.
- Nu vei muri. - Ce lucru uman spui.
Nu ai mai fost în camera lui Damon până acum, nu?
PE ARIPILE VÂNTULUI MARGARET MITCHELL
Nu te aşteptai la asta.
E doar o cameră cu un pat.
Poate mă aşteptam la aşternuturi de mătase.
Eşti norocoasă, să ştii.
Nimeni nu m-a iubit aşa cum eşti tu iubită.
- Mă îndoiesc. - Trevor a fost prietenul meu cel mai bun.
Nimic mai mult.
Am petrecut toţi acei ani fugind de Elijah.
Nu m-am gândit niciodată că e o idee bună să mă opresc undeva.
Ideea de familie nu prea e compatibilă cu vampirii.
- De ce îţi doreşti să renunţi? - Nu renunţ la nimic. Poftim.
Atunci cum numeşti înţelegerea ta cu Elijah?
- Cea mai bună opţiune. - E cea mai uşoară opţiune.
Nu e corect.
Crezi că prietena ta vrăjitoare a distrus piatra lunii?
Am vorbit cu Bonnie. Ştiu că a avut ajutor de la alt vrăjitor.
Presupun că e cel al lui Elijah, deci nu, nu cred.
Chiar eşti hotărâtă să mori, nu?
Eu măcar am fugit. Tu nici nu încerci.
Sunt aşa obosită.
Nu, stai, aşteaptă.
Spune-le să pregătească caii.
E ok, Rose. Dormi. O să te simţi mai bine când te trezeşti.
Trevor, nu fi naiv,
nu vom ajunge acolo până la răsărit.
Elena. Elena, am nevoie de mai mult sânge.
Da, sigur. Poftim.
E ok. Totul va fi bine.
E numai vina ta, Katerina.
- Tu, Katerina, tu ai făcut asta. - Sunt Elena, Rose.
- Tu ne-ai trădat. - Nu sunt Katherine.
Elena?
- O, Doamne. - Sunt eu, sunt Elena.
O, Doamne, Elena. Îmi pare aşa rău.
Nu ştiu ce mi se întâmplă.
E în regulă. Vei fi bine.
- Mintea mea... - A fost doar o clipă.
- Scuze. Nu te speria de mine. - Nu mă sperii.
Nu, dar...
Trebuie să te odihneşti.
Sunt speriată.
Nu eşti singură. Sunt aici.
Aici. Unde e aici?
Dormitorul lui Damon. Eşti în dormitorul lui Damon.
Vreau să merg acasă.
Povesteşte-mi despre acasă.
St. Austell.
La treizeci de kilometri în sudul Londrei.
Numai câmpii şi copaci şi cai.
Sună minunat.
Când trăieşti suficient, totul dispare.
Atâta timp prăpădit. Mi-aş dori să nu-mi fi fost aşa frică.
Alaric Isobel 919-399-2507
Sună...
Isobel, sunt Stefan Salvatore. Trebuie să vorbim.
E despre Elena.
E important.
- Ce faci? - Te aşteptam.
Ascultă, sunt mulţi oameni aici.
La naiba, se duce planul meu de a-i scoate splina prin spate.
Ştiu că eşti supărat despre Rose.
De ce toată lumea crede că-s supărat despre Rose? Sunt bine.
Nu ştiu dacă ştii asta, dar câteodată vampirii mor.
Voi purta o conversaţie cu doamne lup, frate. Calmează-te.
Alo?
Ei bine,
dacă nu e cel pe care-am vrut să-l ucid.
Trebuie să îmi iasă bine data viitoare.
Nu vei mai trăi până la următoarea lună plină.
Doar dacă...
doar dacă-mi spui cum să vindec o muşcătură de lup.
Aşa nu te voi ucide.
Promiţi?
Da.
Să mă pupi.
- Nu îmi e frică de tine. - Atunci eşti foarte, foarte proastă.
Cum e prietena ta? Rose? Aşa o cheamă?
Au început frisoanele? Durerea de nesuportat?
Spune-mi dacă e vreun leac. Sau vei începe să te uiţi peste umăr.
Am menţionat demenţa? Îi va mânca creierul.
În curând va fi turnată.
Vrei un leac? Îţi spun care e singurul.
Ia o ţepuşă şi înfige-o în inima ei.
Am adus nişte aşternuturi curate.
Sunt Elena, îmi fac griji despre Rose. Cred că ar trebui să vii acasă.
Rose?
O, Doamne.
- Katerina. - Nu.
Rose, opreşte-te. Sunt Elena.
Nu sunt Katherine. Halucinezi.
Nu sunt Katherine. Nu sunt Katherine.
Elena, ştiu că eşti tu, nu Katherine.
Elena, te rog. Am nevoie de ajutorul tău.
Caroline.
- De ce? - De ce, ce?
- Te-am sărutat. - Ştiu. Am fost acolo.
De ce ai fugit?
- M-ai prins pe nepregătite. - Da?
- Ce credeai că o să fac? - Nu asta.
- Îmi pare rău. - Şi...?
Şi ce? Ce vrei să spun, Matt?
Ceva. Orice. Cum... ? Ce ai simţit?
Orice se apropie de adevăr ar fi drăguţ.
Simt...
că...
Te iubesc.
"Te iubesc"?
Atunci care e problema?
Ce-mi ascunzi, Car?
Dacă mă iubeşti, îmi vei spune.
Ce e?
Hei, Matt, mai avem nevoie de burgeri.
Nu acum, Dana.
Eşti bine?
- Unde e Rose? - Nu ştiu.
Scuze.
Eşti bine?
- Bună. - Mulţumesc că ai venit aşa repede.
- Eram aproape. Ce s-a întâmplat? - Un vampir.
Unul din ofiţerii mei a descoperit corpul înainte să-l vadă cineva.
Trebuie să asigurăm zona.
Nu cauza panică, dar mută petrecerea asta la cantină.
- Eu merg spre est, tu spre vest? - Sigur. Da.
Hei, Stefan, sunt eu.
Nu ştiu unde eşti, dar sună-mă. E important.
Ai auzit ceva de el? Ştii ce pune la cale?
Fratele meu nu e chiar prioritatea mea acum. Ia asta.
Haide. Să mergem.
Ce s-a întâmplat acolo cu poliţia?
Cineva de la curăţenie a avut un atac de cord.
A căzut mort.
Eddie?
Rose, opreşte-te!
Rose. Rose. Sunt eu. Damon.
Sunt Damon. Sunt Damon.
Eu am făcut asta?
O, Doamne. Nu am vrut să rănesc pe nimeni.
- Niciodată nu am vrut să rănesc lume. - Ştiu, ştiu.
Îmi pare rău. Îmi pare aşa rău.
Haide, să mergem acasă.
Nu, nu am o casă. Nu am mai o casă de aşa mult timp.
Fă să se oprească. Te rog. Urăsc asta. Opreşte-o.
Haide.
Hei.
- Scuze. - Ai avut o escapadă criminală.
Se mai întâmplă.
Îmi pare rău, Elena.
Nu-mi place să iau vieţile oamenilor. Niciodată nu mi-a plăcut.
Nu ar trebui să fii aici.
Asta e partea ce mai urâtă, vânătoarea.
Nevoia de a ucide, setea.
Plăcerea pe care ţi-o aduce apoi.
Nu am fost făcută să fiu rea.
- Doare. - Atunci nu mai vorbi despre ea.
Damon seamănă mult cu mine.
Vrea să-i pese.
Şi în clipa în care-i pasă, fuge de asta.
Îmi pare rău pentru ce am făcut azi.
- Ştiu. - Iar tu trebuie să lupţi.
Ştiu că eşti speriată, dar trebuie să o faci oricum.
De ce eşti aşa drăguţă cu mine?
Noi oameni...
Nu poţi uita niciodată.
Cum e să fii om.
Mă bântuie,
dar doar asta mă face să merg mai departe.
Nu mă mai doare aşa tare.
- Ce facem? - Pleacă.
- Ok. - Damon...
Du-te. Mă descurc.
Doamne, opreşte-o! Opreşte-o!
Nu mai pot. Te rog, opreşte-o.
Hei.
Unde ai fost?
La şcoală. Ce e? Ce vrei?
- Trebuie să vorbim. - De ce?
Ce problemă ai?
Nu înţeleg un lucru.
- Ce? - De ce ai riscat?
Dacă muşcătura de vârcolac ucide un vampir,
de ce ai riscat?
- Pentru că aveai nevoie de ajutor. - Te-aş fi putut ucide.
Dar nu ai făcut-o.
Nu te înţeleg, Caroline.
De ce e aşa greu pentru tine să laşi pe cineva să te ajute?
- Nu e asta. - Ba da, Tyler.
E de parcă nu ai vrea să-i pese nimănui de tine.
Şi-mi pare rău că-mi pasă. Îmi pasă, Tyler.
Iartă-mă dacă am întrecut limita şi chiar mi-a...
Nu poţi face asta.
Scuze. Eu...
Lumea trebuie să nu mă mai sărute.
Cine ar fi crezut că vei fi un tip de treabă?
Nu sunt treabă.
Sunt rău. Îmi place.
Minţi.
Doar dormi.
Aici îmi plăcea cel mai mult să vin când eram mică.
De unde ai ştiut?
Umblă vorba.
I-ai povestit Elenei.
Visez?
Soarele e aşa cald.
Îmi e dor de asta.
Îmi e dor să fiu om.
Să fii om nu-i aşa grozav pe cât de spune.
Am avut prieteni. Familie. Am contat.
Încă contezi.
Nu.
Dar tu contezi, ai construit o viaţă, fie că vrei să admiţi sau nu.
- Am trăit 500 de ani doar existând. - Nu ai avut de ales.
- Fugeai de Klaus. - Nu, mereu ai de ales.
Ştii, strici ziua noastră perfectă
cu flecăreala ta ciudată şi filosofică.
Vreau să mă bucur de aerul curat. Te bucuri şi tu cu mine?
Pentru o vreme.
Mulţumesc.
Pentru ce?
Nu mă mai doare.
Mă bucur.
Îi voi vedea din nou?
Pe cei din familia mea?
Cred că vei vedea pe cine vrei să vezi.
Ar fi drăguţ.
Poate-l voi vedea şi pe Trevor.
Nu-mi mai e frică.
- Ne întrecem până la copaci. - Vei pierde.
Sunt mai bătrână şi mai rapidă.
Crezi?
Eu controlez visul ăsta, poate voi trişa.
La trei.
Unu,
doi...
Uite-ţi vampirul.
- Cum ai găsit-o? - Nu contează. E gata.
Mulţumesc. Din nou, ai apărat acest oraş.
Mă ocup eu să îngrop corpul.
Mulţumesc că ai venit.
- Ce vrei de la mine? - Să fiu prietena ta.
Mason ar fi vrut asta.
Ştiu despre Mason.
Şi despre tine.
- Ce ştii? - Ştiu că eşti vârcolac.
Şi că prietena ta, Caroline, e vampir.
- De unde ştii de Caroline? - Nu-i poţi mirosi?
O, Doamne...
eşti nou-nouţ.
De câte ori te-ai transformat?
Te pot ajuta.
Ştii unde e Mason?
E mort, Tyler. A fost ucis.
- Nu. - Vrei să ştii cine l-a ucis?
- Opreşte-te. - Vampirul tău mic şi blond.
Nu, Caroline nu ar face asta.
Ea şi prietenii ei vampiri au făcut asta.
Caroline e singura din oraş.
Asta ţi-a spus? A minţit.
Oraşul ăsta e plin de vampiri.
Dar, nu-ţi face griji, îi vom prinde.
Cine eşti?
Sunt prietena ta.
Mai sunt alţii ca noi şi vin încoace.
- Trebuia să pleci. - Am plecat.
Apoi m-am întors să mă asigur că eşti bine.
Apreciez gestul.
Mă bucur că s-a terminat.
Ştii că nu cred asta.
Du-te acasă, Elena. Odihneşte-te. Mâine e o nouă zi.
- Sunt prietena ta. - Sunt conştient de asta.
Un prieten ştie când prietenul lui suferă.
Ce vrei să auzi? Că am ţinut la Rose?
Că sunt supărat?
Ei bine, n-am ţinut şi nu sunt.
Uite cum te prefaci că opreşti emoţiile, că nu simţi nimic.
Damon, eşti aproape. Nu renunţa.
Simt, Elena. Bine? Şi e naşpa.
Ce e şi mai naşpa e trebuia să fiu eu.
Jules venea după mine.
Te simţi vinovat.
Asta ar fi uman pentru mine, nu, Elena? Nu sunt om.
Şi tu vorbeşti de renunţat. Numai asta ai făcut.
Du-te acasă. A fost destulă tristeţe, întuneric şi creştere personală.
Bine. Mă duc.
Noapte bună, Damon.
Stefan, eşti acasă.
Rose?
- Am sunat-o pe Isobel. - Ştiu.
- Îmi pare rău. Trebuia. - E ok.
- Ai găsit-o? - Nu chiar.
Bună, Elena.
Unchiule John.
Domnule, sunteţi bine?
Ce s-a întâmplat?
Sunt pierdut.
Şi staţi în mijlocul drumului?
Nu-s pierdut în sensul ăla.
Metaforic.
Existenţial.
- Ai nevoie de ajutor? - Ei bine...
Da, am. Mă poţi ajuta?
- Eşti beat. - Nu. Da, puţin. Poate.
Nu, nu pleca. Chiar am nevoie de ajutor.
- Nu te mişca. - Nu vreau probleme.
Nici eu.
Dar asta e tot ce am.
De ce nu mă pot mişca?
- Cum te cheamă? - Jessica.
Jessica, am un secret.
Unul mare, dar nu l-am spus niciodată cu voce tare.
Ce sens are? Nu va schimba nimic oricum.
Nu mă va face bun. Nu voi adopta un căţeluş.
Nu pot fi ce alţii vor să fiu.
Ce ea vrea să fiu.
Ăsta sunt eu, Jessica.
- Mă vei răni? - Nu sunt sigur.
Pentru că tu eşti criza mea existenţială.
Te ucid sau nu?
Te rog, nu.
Dar trebuie, Jessica, pentru că nu sunt om.
Şi îmi e dor. Îmi e mai dor decât orice altceva.
Ăsta e secretul meu.
Dar un bărbat poate suporta doar atâta durere.
Te rog, nu.
Ok.
Poţi pleca. t poate suporta doar atâta durere.