Tidigare...
Vampyrer och varulvar gick fritt tills en shaman förbannade dem.
Sen dess förvandlas varulvar vid fullmåne.
Vampyrer försvagas i sol.
Är den äldsta vampyren någonsin ute efter mig?
Hitta Klaus? Börja med Isobel, Elenas mamma.
Vi gör en överenskommelse.
Stanna kvar, och sluta försöka bli dödad.
-Varför hjälper du mig? -Du ska inte vara ensam.
Ett bett av en varulv kan döda en vampyr. Var inte en vän.
-Vad gör du här? -Jag saknar dig.
-Hej. -Jag är Jules.
Jag försöker hitta Mason.
-Du borde lämna stan. -Hotar du mig? Vid fullmåne.
Det läker.
God morgon.
Är allting som det ska?
Det var ett djur. En varg. Den hoppade på oss under natten.
-Är du oskadd? -Ja.
Men mina vänner, de är döda allihop.
Jag rapporterar det.
-Ledningscentralen. -Ja, Jerry.
Stefan?
Stefan.
-Du står bakom mig, eller hur? -Ja.
-God morgon. -Vi ska inte vara åtskilda mer.
-Någonsin. -Inte jag heller, men...
Förstör inte detta.
-Du förstör det. -Jag förstör det.
-Jag kan inte låtsas att allt är bra. -Katherine är inlåst i graven.
Ja, men vi har fortfarande ett angeläget problem.
Du är Klaus människooffer.
Men Elijah lovade att jag och alla andra skulle vara säkra-
-om vi spelar enligt hans regler.
Så länge du spelar enligt hans regler.
Snälla, gå inte till Isobel.
Katherine sa att Isobel kunde ha några svar-
-och jag har några frågor, det är allt.
Elijah och jag har en överenskommelse.
Ja, ni har det. Inte jag.
Du borde hålla ditt avtal.
Stefan, jag vill inte att nån blir skadad.
När har jag velat att någon ska bli skadad?
Järnört. Jag gjorde det svagt.
Men är du säker? Bara för att Katherine är tolerant...
Ja. Skål.
-Mår du bra? -Ja.
Hur kan Elijah tvinga en annan vampyr?
Han är ett original. Jag vet inte vad det betyder.
Jag tror inte att någon vet vad det betyder.
Förutom kanske Isobel.
Jag ska fråga henne.
Jag föddes 1450, det gör mig 560 år gammal.
Vore du en flaska vin...
Så jag kan dö. Jag har levt länge nog.
Om du tänker vara gråtmild så dödar jag dig-
-och slipper ditt elände. Kom igen, det är bara ett litet varulvsbett.
Ett litet, för en vampyr dödligt varulvsbett.
Enligt legenden, som är en välkänt opålitlig källa.
Drick. Blod läker.
Ja.
-Det känns som om det fungerar. -Vi ser efter. Kom igen.
Låt mig se.
Hur ser det ut?
Definitivt bättre.
Eller hur, Elena?
-Det ser inte dåligt ut. -Var är Stefan?
Han gick. Du måste prata med honom.
Han tror att han måste hitta Isobel, men då blir Elijah upprörd.
Nej, jag håller med Stefan.
Men om du kunde spela sköterska en liten stund...
-Det behövs inte. -Jo.
Elena vill hjälpa andra. Hon är sån, hon kan inte låta bli.
Damon.
Kommer hon att dö?
Troligen. Bettet orsakade en infektion som bara blir värre.
-Som ett gift? -Jag vet inte, Elena.
Jag är inte expert på området.
-Jag är ledsen. -Folk dör.
Vi föds och dör. Ju förr, desto bättre.
Det är så dystert här.
MYSTIC FALLS Booster Club GRILLFEST
-Hur är det med dig? -Jag är okej.
Öm. Varje muskel värker.
Du gjorde det. Du...
Din första fullmåne, och du skadade ingen.
Det blir lättare. Du bli bättre, lär dig kontrollera det.
Och det gör inte lika ont.
Det vet vi inte säkert.
Nej, men små framgångar, Tyler.
Igår kväll var en framgång. Se det.
Jag vill verkligen tacka dig.
Jag vet inte vad jag hade gjort om du inte hade varit där.
Ja, hursomhelst, nästa månad borde vi förstärka väggen-
-för du fick mig nästan den där gången-
-och det hade inte varit...
-Vad? -Glöm det. Det är...
Nej. Vadå? Vad är det?
Det är inget märkvärdigt. Det är bara det att ett bett...
...och då går ridån ner för mig.
Vad pratar du om?
Det sägs att ett bett från en varulv kan döda en vampyr.
-Hur vet du det? -Jag...
Jag läste det någonstans.
Caroline, har du tid en stund?
-Hej, Matt. Läget? -Ja, visst.
Vi ses senare.
Det var inget, okej? Det pågår inget mellan Tyler och mig.
-Vi pratade bara... -Jag tror dig.
Caroline, du är mycket, men ingen lögnare.
Du har alltid varit ärlig mot mig. Jag tror dig.
Ja... Bra.
Och det är därför jag vill vara ärlig mot dig-
-för vi har nog lite missförstånd mellan oss.
Du vet att jag får svårt att uttrycka mig... Jag gillar inte det här.
Vad det nu är som pågår mellan oss.
Och jag vill bara...
-Du får inte. -Varför?
-Det är bara... -Men, Car...
Nej, Matt. Okej?
Sheriff Forbes. Jag är Mason Lockwoods vän från Florida.
-Jules, eller hur? -Har det hänt nåt mer?
Ingen har hört av honom. Jag har startat en utredning.
När jag hör något, meddelar jag dig.
Hej, Damon, varulven är på baren.
Tack.
Är det...?
Ja. Jag lämnade bara ett meddelande till Damon.
Så du gör hans smutsjobb nu.
Hon kan ha botemedel för Rose.
Jag fann inget i Isobels forskning. Förutom att det är dödligt.
Vet du fortfarande hur man kommer i kontakt med Isobel?
Även om jag gjorde det, hjälper hon inte er.
Katherine sa att Isobel kände till Klaus.
Så det här handlar inte om Rose. Det handlar om Elena.
Jag har ett gammalt nummer. Det gäller nog inte längre.
Då kan du väl ge mig det?
Du kan inte lita på Isobel. Ens när det gäller Elena.
Jag vet det.
Jag ser om jag kan hitta numret. I så fall skickar jag ett sms.
Jag hatar det här. Jag är en vampyr. Jag har inte varit förkyld på 500 år.
-Lägg dig nu. -Vi blir inte sjuka.
När vi dör sker det snabbt och oväntat.
Det är inte någon utdragen process med någon sjukdom.
-Du ska inte att dö. -Så mänskligt sagt av dig.
Du har aldrig varit i Damons rum förut, eller hur?
BORTA MED VINDEN MARGARET MITCHELL
Inte vad du väntade dig.
Bara ett rum med en säng.
Jag väntade mig kanske sidenlakan.
Du har tur.
Ingen har älskat mig så som du är älskad.
-Det tvivlar jag på. -Trevor var min bästa vän.
Inget mer. Jag tillbringade år på flykt undan Elijah.
Jag tyckte inte att det var nån bra idé att rota sig.
Hela familjeidén är inte direkt förenlig med att vara en vampyr.
-Varför vill du så gärna ge upp? -Jag ger inte upp något. Här.
Vad kallar du då det här med Elijah?
-Mitt bästa val. -Det är ditt lättaste val.
Så orättvist sagt.
Tror du att din häxvän förstörde månstenen?
Bonnie sa att hon fick hjälp av en annan häxa.
Jag antar att det är Elijahs häxa, så nej.
Du är visst fast besluten att dö?
Jag flydde åtminstone. Du försöker inte ens.
Jag är så trött.
Nej, stanna, vänta.
Säg att de gör i ordning hästarna.
Det är okej, Rose. Bara sov. Du mår bättre när du vaknar.
Trevor, var inte dum.
Vi hinner inte dit innan solen går upp.
Elena. Jag behöver mer blod.
Ja. Naturligtvis. Varsågod.
Det är okej. Allt kommer att gå bra.
Allting är ditt fel, Katerina.
-Katerina, du gjorde det här. -Jag är Elena.
-Du förrådde oss. -Jag är inte Katherine!
Elena?
-Herregud. -Det är jag. Elena.
Elena. Jag är så ledsen.
-Jag vet inte vad som händer. -Du kommer att bli bra.
-Mina tankar, jag är... -Det var bara en sekund.
-Förlåt. Var inte rädd för mig. -Jag är inte rädd.
Jag är inte det, men...
Du behöver vila.
Jag är rädd.
Du är inte ensam. Jag är här.
Här. Var är det?
Damons sovrum. Du är i Damons sovrum.
-Jag vill hem. -Berätta om det.
St. Austell.
Trettio kilometer söder om London.
Bara fält, träd och hästar.
Det låter vackert.
När man har levt tillräckligt länge försvinner allting.
Så mycket bortslösad tid. Om jag ändå inte varit så rädd.
Isobel, det är Stefan Salvatore. Jag behöver prata med dig.
Det handlar om Elena.
Du ska veta att det är viktigt.
-Vad gör du? -Väntar på dig.
Hör på, det är många här.
Jäklar, där rök min plan att slita ut hennes mjälte.
Lyssna. Du är upprörd för Rose.
Varför tror alla det? Jag mår fint.
Jag vet inte om du vet det, men ibland dör vampyrer.
Jag ska småprata vänligt med damen, brorsan. Lugna dig.
Hallå?
Nå...
...är det inte den jag skulle döda.
-Jag får lyckas bättre nästa gång. -Du ska inte uppleva fler fullmånar.
Om inte...
Om inte du säger hur man botar ett varulvsbett.
-Då dödar jag dig inte. -Lovar du?
Ja.
Säkert.
-Jag är inte rädd för dig. -Då är du väldigt, väldigt dum.
Hur mår din vän? Rose? Är det hennes namn?
Har hon fått frossa än? Olidliga smärtor?
Finns det ett botemedel så säg det. Annars får du akta dig.
Nämnde jag demensen? Den äter bort hennes hjärna.
Snart blir hon ursinnig.
Vill du ha ett botemedel? Du ska få veta det enda som finns.
Ta en påle och kör den genom hennes hjärta.
Jag tog lite rena lakan.
Det är Elena, jag är orolig för Rose. Du borde nog komma hem.
Rose?
Herregud.
-Katerina. -Nej.
Sluta, Rose, jag är Elena.
Jag är inte Katherine. Du hallucinerar.
Jag är inte Katherine.
Elena, jag vet att det är du och inte Katherine.
Elena, snälla. Jag behöver din hjälp.
Caroline.
-Varför? -Varför vadå?
-Jag kysste dig. -Jag vet. Jag var där.
-Så varför gick du? -Det hände så plötsligt.
-Vad väntade du dig av mig? -Inte det.
-Jag är ledsen. -Och...?
Och vad? Vad vill du att jag ska säga, Matt?
Något. Vad som helst. Hur kände du?
Allt som är sant passar bra.
Okej. Jag känner...som om jag...
Jag älskar dig.
"Jag älskar dig?"
Vad är problemet då?
Vad undanhåller du från mig, Car?
Älskar du mig så berättar du det. Så vad är det?
Matt, vi behöver burgare.
Ja, inte nu, Dana.
Mår du bra?
-Var är Rose? -Jag vet inte.
Ursäkta mig.
Mår du bra?
-Hej. -Tack för att du kom så snabbt.
-Jag var i närheten. Vad har hänt? -En vampyr.
En underordnad upptäckte kroppen innan någon såg honom.
Vi måste säkra området.
Orsaka inte panik, men flytta folk till cafeterian.
-Jag tar östra sidan. Tar du västra? -Javisst.
Hej, Stefan, det är jag.
Jag vet inte var du är, men snälla ring. Det är viktigt.
Har du hört av honom? Vet du vad han tänker göra?
Min bror är inte min främsta prioritering just nu. Ta den här.
Kom, vi går.
Vad pågick där borta med polisen?
Nån underhållsarbetare fick en hjärtattack.
Han bara dog.
Eddie?
Sluta, Rose!
Rose. Rose! Det är jag. Damon.
Jag är Damon.
Damon.
Gjorde jag det där?
Herregud. Jag ville inte skada någon.
-Jag ville aldrig skada någon. -Jag vet det.
Jag är så ledsen.
Kom så åker vi hem.
Nej, jag har inget hem. Jag har inte haft något hem på så länge.
Få det att sluta. Snälla. Jag hatar det. Få det att sluta.
Kom.
Hallå där.
-Förlåt mig. -Du var ute på härjningståg.
Sånt händer.
Förlåt mig, Elena.
Jag har aldrig gillat att döda människor.
Du borde inte vara här.
Jakten är det värsta med det.
Behovet att döda, törsten.
Njutningen efteråt.
Det var inte meningen att jag skulle vara ond.
-Det gör ont. -Sluta prata om det då.
Damon är lik mig.
Han vill bry sig.
När han börjar bry sig flyr han bort från det.
Jag är ledsen för det jag gjorde idag.
-Jag vet. -Och du måste kämpa.
Jag vet att du är rädd, men du måste ändå göra det.
Varför är du så snäll mot mig?
-Vi människor. -Man kan aldrig glömma det.
Hur det är att vara det.
Det hemsöker mig...
...men det är det enda som har fått mig att fortsätta.
Det gör inte lika ont nu.
-Vad ska vi göra? -Gå.
-Damon... -Bara gå. Jag tar hand om det här.
Herregud, få det att sluta!
Jag klarar inte mer. Snälla, sluta.
Hej.
Var har du varit?
Vid skolan. Vad är det? Vad vill du?
-Vi behöver prata. -Varför?
Vad är det med dig?
Det är en sak jag inte förstår.
-Vad? -Varför skulle du riskera det?
Om ett varulvsbett dödar en vampyr, varför riskera det?
-För att du behövde hjälp. -Jag kunde ha dödat dig.
Men gjorde inte det.
Jag förstår dig inte, Caroline.
Varför har du så svårt med att låta någon annan hjälpa dig?
-Det är inte det. -Jo, det är det, Tyler.
Det är som om du inte vill att nån ska bry sig.
Och tyvärr bryr jag mig.
Så ursäkta om jag gick för långt genom att ge dig...
Du får inte göra så.
Förlåt. Det är...
Folk måste sluta kyssa mig.
Vem hade trott att du var en snäll kille?
Jag är inte snäll.
Jag är elak. Jag gillar det.
Du ljuger.
Bara sov.
Det här var min favoritplats när jag var liten.
-Hur visste du det? -Jag hörde rykten.
Du berättade för Elena.
Drömmer jag?
Solen är så varm. Jag saknar det här.
Jag saknar att vara människa.
Mänsklighet är inte allt den påstås vara.
Jag hade vänner. En familj. Jag spelade roll.
Så är det än.
Nej.
Men du spelar roll. Du har skapat ett liv för dig själv.
-Jag bara existerade i 500 år. -Du hade inget val.
-Du flydde från Klaus. -Nej, man har alltid ett val.
Du förstör en perfekt dag-
-med ditt konstiga, filosofiska babblande.
Jag vill njuta av den friska luften. Vill du göra det med mig?
En stund.
Tack.
För vad?
Smärtan är borta.
Det gläder mig.
Får jag träffa dem igen? Min familj?
Du får nog träffa vem du än vill träffa.
Det vore trevligt.
Kanske får jag träffa Trevor också.
Jag är inte rädd längre.
-Vi springer i kapp till träden. -Du förlorar.
-Jag är äldre, snabbare. -Jaså, det tror du?
Men jag styr drömmen. Jag kanske fuskar.
Jag räknar till tre.
Ett...
...två...
Här är din vampyr.
-Hur hittade du henne? -Det kvittar. Det är över.
Tack. Du har återigen hjälpt till att göra stan säker.
Jag begraver kroppen.
Tack för att du kom.
-Vad vill du mig? -Jag vill bara vara din vän.
Mason hade velat det.
Jag känner till det om Mason.
Och dig.
-Vad vet du? -Jag vet att du är en varulv.
Och jag vet att din lilla vän Caroline är en vampyr.
-Hur vet du om Caroline? -Kan du inte sniffa dig till dem?
Herregud. Du är ju helt ny.
Hur många gånger förvandlad?
Jag kan hjälpa dig.
Vet du var Mason är?
Han är död, Tyler. Han blev mördad.
Vill du veta vem som mördade honom?
-Din lilla blonda vampyr gjorde det. -Caroline skulle aldrig göra det.
Hon och hennes vampyrvänner låg bakom det.
Caroline är den enda vampyren i stan.
Har hon sagt det? Hon ljög.
Den här stan är full av vampyrer. Men oroa dig inte, vi ska ta dem.
-Vem är du? -Jag är din vän.
Det finns fler som oss och de är på väg.
-Du skulle gå. -Jag gjorde det.
Sen ville jag se om du var okej.
Jag uppskattar gesten. Jag är bara glad att det är över.
Du vet att jag inte tror på det.
Gå hem, Elena. Vila. Det är en ny dag imorgon.
-Jag är en vän. -Jag är medveten om det.
En vän vet när en vän lider.
Vad vill du höra? Att jag brydde mig om Rose?
Att jag är ledsen?
Nej, och det är jag inte.
Så där, du låtsas stänga av och låtsas inte känna något.
Damon, du är så nära. Ge inte upp.
Jag känner, Elena. Okej? Och det suger.
Det som suger än mer är att det skulle ha varit jag.
-Jules var ute efter mig. -Du känner skuldkänslor.
Det vore väl mänskligt av mig? Jag är inte mänsklig.
Du pratar om att ge upp. Allt du har gjort är att ge upp.
Gå hem. Det räcker med död och personlig utveckling för en kväll.
Okej. Jag går.
God natt, Damon.
Stefan, du är hemma.
Rose?
-Jag ringde Isobel. -Jag vet.
-Jag är ledsen. Jag måste. -Det är okej.
-Hittade du henne? -Inte direkt.
Hej, Elena.
Morbror John.
Sir, hur är det?
Vad har hänt?
Jag är vilse.
Och du ligger mitt i vägen?
Inte vilse på det sättet.
Metaforiskt. Existentiellt.
-Behöver du hjälp? -Tja...
...jo, det gör jag. Kan du hjälpa mig?
-Du är full. -Nej. Jo, kanske lite.
Nej, gå inte. Jag behöver faktiskt hjälp.
-Stå stilla. -Jag vill inte få problem.
Inte jag heller.
Men det är det enda jag har.
Varför kan jag inte röra mig?
-Vad heter du? -Jessica.
Jessica, jag har en hemlighet.
En stor hemlighet, men jag har aldrig uttalat den.
Vad är poängen med det? Det förändrar ingenting.
Det gör mig inte god. Eller får mig att adoptera en valp.
Jag kan inte vara det andra vill att jag ska vara.
Det hon vill att jag ska vara.
Det här är den jag är, Jessica.
-Kommer du att göra mig illa? -Jag vet inte.
För att du är min existentiella kris.
Ska jag döda dig, eller ska jag inte det?
-Snälla, gör det inte. -Men jag måste.
För jag är inte mänsklig.
Och jag saknar det. Mer än något annat.
Det är min hemlighet.
Men en man klarar inte hur mycket smärta som helst.
Snälla, gör det inte.
Okej.
Du är fri att gå. te.