-I tidigare avsnitt: -Du tog allt.
Låt oss dra ett streck över det. Hat blir trist.
Vet du vad som aldrig blir trist? Hämnd.
Saknar du något?
Tre sovande original. Fyra kistor. Vem är i den låsta?
Han är lojal mot Klaus. Klaus blod skapade honom.
Han befriade mig från en förbannelse.
-Jag är skyldig honom det. -Bit din flickvän.
-Ett hybridbett dödar en vampyr. -Jag sätter din lojalitet på prov.
Klaus kan inte kontrollera mig när det gäller dig.
-Åh nej. -Bet du mig just?
-Caroline! -Försvinn!
SHEILA BENNETT ÄLSKAD MORMOR
AMELIA BENNETT Aktad och lojal
Vördad ERNESTINE BENNETT
Jag kom på hur man öppnar den.
Kan du det?
Släpp ut mig! Snälla!
Herregud!
Hallå! Jag är härinne!
Jag är härinne!
Jag har drömt i flera dagar nu.
Häxorna försöker skicka ett meddelande.
Jag kan inte tro att ni har undanhållit det här.
Stefan trodde att om du visste var kistorna var-
-skulle Klaus hota folk för att få information av dig.
-Är det här resten av hans familj? -Ja.
Elijah och två andra. Det här är den vi inte kan öppna.
Vi vet inte vem eller vad som är i den.
Men min dröm säger att den hjälper till att döda Klaus.
-Vad gör du? -Jag behövde berätta om kistan.
Du behövde hålla henne utanför, Bonnie.
Vad ska du göra? Ska du kidnappa mig så att jag inte berättar?
-Fresta mig inte, Elena. -Jag vet vem som kan öppna kistan.
Elena måste hjälpa mig att hitta henne.
Hitta vem? Vad pratar du om?
Jag kunde inte placera hennes ansikte.
Sen insåg jag...
Herregud, Bonnie...
Vem är det här?
Det är min mamma.
Los Alamitos?
-För gammal. -Honolulu?
-Det vore något. Hur många har du? -Många.
Jag bad sheriffen att ta fram varenda Abby Bennett i landet.
Jag vet att saker har varit spända-
-på grund av Jeremy. Tack för att du hjälper mig.
-Jag vet att du har mycket. -Det finns inget viktigare, Bonnie.
Det är sjukt. Att spåra en kvinna som övergav sitt barn.
Du vet väl att du inte måste?
Låt Stefan vara fixerad av att öppna kistan.
-Det behöver inte falla på dig. -Kistan är låst med en trollformel.
Det gör det till en häxas problem. Mitt problem.
-Förr eller senare hittar jag mamma. -Förr.
Abby Bennett Wilson, Monroe i North Carolina.
Född i Mystic Falls och gick i skolan här.
Lite fixering sätter fart på efterforskningarna.
-Det här är hon. -Ja. Det blir en biltur.
-Pax för framsätet! -Nej.
-Ska jag sitta bak med dig? -Du ska inte med.
Jag hittade henne.
Bonnie har inte träffat sin mamma på 15 år.
Vi behöver inte dina spydiga kommentarer.
Vad är det med er två?
Vi kysstes och nu är det konstigt. Trevlig resa.
-Vad gör du här? -Jag kom för att be om ursäkt.
Be om ursäkt? Du bet mig!
Jag kunde ha dött. Ursäkter räcker inte.
Klaus sa åt mig att göra det och jag sa nej.
Sen hände det ändå.
Det var helt bortom min kontroll.
Därför ringde din mamma honom.
-Pappa? -Hej, Caroline.
Eftersom han kan motstå begäret kanske han kan lära mig att stå emot.
Kan du hjälpa honom?
Jag ska försöka.
-Varför? -Han gjorde ett misstag.
Nu vill han rätta till det.
Jag förstår det.
Vill du ha något annat? En öl?
Gärna, men jag måste gå ronden om en kvart. En full doktor är inte bra.
-Det beror på hur du är som full. -Arg.
-Tack för lunchen. -Visst.
-Middag nästa gång? -Det vore toppen.
-Fint. Sköt om dig. -Hej då!
-Vem är det? -Min doktor.
Är hon doktor? Vad är felet?
-Inget fel. -Kom igen, Ric.
En så snygg och smart tjej?
Jag har letat efter varningsflaggor.
Hennes ex kallade henne psykfall.
-Från honom räknas det inte. -Du har rätt.
-Det är din. -Vad skulle mina ex kalla mig?
Inget, de är döda allihop.
Hennes ex är obducent, så han är nära döden.
Var hon ihop med en obducent?
Jag tror inte att han är nära döden, han är död.
-Va? -Mördad.
Sheriffen ligger lågt. Han fick en stör i bröstet som en vampyr.
-Meredith sa inget om det. -Varningsflagga nummer två.
-Vem tror du dödade honom? -Jag vet inte.
Om jag var polis skulle din sexiga doktor vara misstänkt.
-Vad gör du här, Klaus? -Njuter av vårt dödläge.
-Vad vill du? -Frågan är vad du vill?
Mina hybrider har lämnat stan.
Säg vad jag måste göra för att få tillbaka min familj.
Jo, Klaus...
...jag förhandlar inte.
Att behålla dem i oändlighet är samma sak...
-...som att släppa dem i havet. -Nej.
Lämna Mystic Falls och ring mig om några år så pratar vi.
Jag ska ge dig en chans till. Bara en. Låt oss komma överens.
Och annars? Gör du något så släpper jag...
Just det. Galna Stefan!
Hur går det för dig? Har du några vänner kvar?
Tänk att jag ska få träffa henne. Jag minns henne inte så bra.
-Du pratar inte om henne. -Nej.
Hon åkte och hörde aldrig av sig. Inte ens när mormor dog.
-Nu pratar vi om dig och Damon. -Jag pratar inte om det.
Han kysste mig. Det händer inte igen.
Var det bra?
-Det spelar ingen roll. -Det är ett ja.
Det är Stefan. Jag sa att jag skulle ringa så fort jag fick adressen.
Ignorera det.
Du ska träffa din mamma för första gången på flera år.
-Jag låter ingen förstöra det. -Ja, men han ringer tills jag svarar.
Okej.
-Ja? -Var är du?
Bonnie och jag sover i sjöhuset medan vi väntar på adresser från Forbes.
-Du skojar. -Nej, Stefan.
Vi behöver en kväll utan dina galenskaper.
Klaus vet att jag försöker vinna tid.
Vi gör allt vi kan. Måste du ringa var femte minut?
Visst Elena.
-Hur är livet på vägen? -Bildskönt.
-Hur är Mystic Falls utan hybrider? -Tråkigt för stunden.
Säg till om vi ska komma tillbaka.
Det behövs inte. Jag är vän med stadens tjänstemän.
Det finns en väldigt pratsam sheriff.
-Vet du vad du måste göra? -Ja.
-Kan jag hjälpa dig? -Abby Bennett Wilson?
Det är jag.
-Gulligt hus. -Ja, för att vara mitt i ingenstans.
Är du beredd?
Kom!
Hej!
-Vi letar efter Abby Wilson. -Hon är inte hemma.
-Kan jag hjälpa er? -Vi kan komma tillbaka.
Du ser så bekant ut.
Abby är min mamma.
Jag heter Jamie. Vill ni komma in? Den här vägen.
Vill ni inte ha något?
Apelsinjuice, kokosvatten, mangojuice...
-Vatten duger bra. -Okej.
Är vi släkt?
Nej. Abby är inte min mamma.
-Bra. -Hon var ihop med min pappa.
När de gjorde slut tog hon hand om mig.
Hon satte mig i skolan och flippade inte ur när jag kvaddade bilen.
Hon låter toppen.
-Ja. -Jamie?
Vems bil är det på framsidan?
Det är min.
Jag är Bonnie.
Din dotter.
Hej, Bonnie...
-Hur vet du att det ska fungera? -Det är en process.
Det tog mig årtionden att lära mig stå emot begär.
Hjärnan är som en muskel. Man tränar upp den.
Farsbandet handlar om en sak.
Tacksamhet. Du tror att du har Klaus att tacka för livet.
-Fråga dig själv varför. -Jag var förbannad.
Varje fullmåne behövde jag bli varg.
Det var tortyr. Klaus lät mig slippa det.
Han befriade dig från smärta, du kände tacksamhetsskuld.
För att bryta farsbandet måste du förvandla dig.
Äg din smärta så att du inte är skyldig Klaus något, då blir du fri.
Men hur kan han förvandlas? Det är inte fullmåne.
Han behöver ingen. Du är väl hybrid nu?
Du kan väl förvandlas när du vill?
Ja, men jag vet inte hur jag ska börja.
-Du kommer med ursäkter. -Du förstår inte.
Alla ben i kroppen bryts.
Det här är enda sättet.
Hur gärna vill du ha din frihet?
-Okej. -Okej.
-Hur går det? -Det blir bra.
Jag är här för att få hjälp.
Jag hoppas att ni är hungriga.
Mat har alltid varit mitt bästa sätt att bryta isen.
-Du har ett vackert hem. -Du är så rar. Precis som din mamma.
-Kände du min mamma? -Miranda var min bästa vän.
Lämnade du din dotter och din bästa vän?
Jag åkte på grund av min bästa vän.
För 15 år sen kom en vampyr till stan-
-och letade efter dig, Elena, efter dubbelgångaren.
Ingen kunde döda honom.
Så jag lurade ut honom ur staden och lade en besvärjelse över honom-
-i en krypta i Charlotte.
Mikael. Han var originalvampyr.
Det tog varje uns av kraft jag hade.
Jag dog nästan.
Jag återhämtade mig, men inte min magi.
-Mina krafter kom aldrig tillbaka. -Inte du heller.
-Det var inte så enkelt. -Inte?
Du gjorde dig av mig Mikael och sen?
-Lärde du Jamie att köra bil? -Bonnie.
Det här var ett misstag. Hon kan inte hjälpa oss utan magi.
Bonnie! Vänta!
Gå inte. Prata med mig.
Snälla?
Jag väntar utanför.
Hej, Elena! Fint sjöhus.
Vi fick aldrig träffa dr Fell.
Du är Alarics vän, eller hur?
Damon Salvatore. Vi träffades på fullmäktigemötet.
Vad gör du här?
Strövar i korridorerna och vinkar åt de nyfödda.
Jag är ledsen för det med din pojkvän. Djurattack?
-Hemskt. -Före detta pojkvän.
Och tack, jag hanterar det fortfarande.
Jag tänkte berätta att det inte var en djurattack.
Och sen insåg jag...
...att du skrev på dödsattesten.
Ska det stå "fick en stör i hjärtat"?
Myntade han inte frasen "djurattack"?
-Varför bryr du dig? -Ric gillar dig.
Han blir inte glad om du är psykopat.
-Tror du att jag dödade min pojkvän? -Psykopater är svåra att göra nöjda.
Bryr du dig om din vän kan du ta reda på hur Alaric kom in på akuten-
-på sin dödsbädd och gick en timme senare utan en skråma.
Okej.
-Jag kan inte. -Försök igen.
-Kan han inte få vila? -Vi gör det här på mitt sätt.
-Han har rätt, Caroline. Gå bara. -Nej.
-Tyler... -Gå, Caroline!
Vad gör du?
-Vad i helvete? -Stör det dig?
-Sluta! -Bra. Bli arg.
Det finns inom dig. Det vet du.
Sluta, sa jag!
Ditt band till Klaus utsätter min dotter för fara.
Antingen förvandlar du dig eller så dödar jag dig här.
Du har blivit en sådan vacker ung kvinna, Bonnie.
Sluta med alla muffins och komplimanger.
Jag vill bara veta sanningen.
Varför kom du inte hem?
Jag hade ingen magi. Jag var i en ny stad.
Jag hade chansen att bli någon annan.
Att bli Abby Wilson, kvinnan... inte Abby Bennett, häxan.
Jag är inte stolt över vad jag gjorde, Bonnie.
Jag flydde.
Jag vet det.
Men du hade din pappa och mormor.
Din mormor är mycket bättre på sånt här än jag.
Vet du inte?
Vad då?
-Hur? -Vi jobbade med en svår besvärjelse.
Vi var utmattade.
Hon mer än jag.
Hon uppfostrade dig rätt.
Hon hade varit väldigt stolt över dig.
-Nu vet du hela min historia. -Ja.
Du kan väl berätta din?
-Varför kom du hit? -Det var en dröm.
Jag trodde att du skulle hjälpa oss.
Men om du inte har någon magi...
Jag är inte helt värdelös.
Jorden förser mig ännu med örter.
-Jag kanske kan hjälpa till. -Jag tror inte det.
Snälla, Bonnie.
Låt mig hjälpa dig.
-Trodde du inte jag skulle få veta? -Jag brydde mig inte.
Därför ville jag inte att du skulle veta.
För nu kan du inte göra vad du vill.
-Jäklar! -Hallå!
-Är allt bra härute? -Hej!
Gå in igen, Jamie.
Tro mig, det är bättre.
Jag tror inte det.
-Jag skulle lyssna på henne. -Jag tror inte det, sa jag.
Gå upp igen, innan jag sliter av dig halsen. Förstår du?
Du inser inte hur hemsk du har blivit!
-Det är så det måste vara, Elena. -Visst.
Var grymmare än den grymma. Jag fattar.
-Du bör inte vara här. -Vad gör du?
Som jag blev tillsagd. Han bör inte vara här.
Han är styrd, Elena.
Vad var det?
-Vad gör du här? -Letar efter en kanin.
Du klarar dig. För stunden.
Är du fortfarande besatt av Meredith?
Har du inte en originalvampyr att oroa dig för?
Gör tio till. Du vill nog lägga på dig lite om du ska vara med henne.
-Självförsvar och sånt. -Vad är ditt problem?
Din doktor gav mig vervain.
Sen tog hon mitt blod.
Va? När träffade du henne?
Jag anklagade henne för att ha dödat sin ex-pojkvän.
-Det var ett känsligt ämne. -Vad i helvete gör du, Damon?
-Varför är du arg? -Jag skulle ju sköta det.
Jag bekräftade din teori. Satte diagnos på psykfallet.
Varsågod.
-Varför gör du så här? -Stå still!
Släpp mig, Jamie! Han behöver hjälp.
-Jamie! -Bonnie!
Bonnie!
-Herregud! -Kedjorna är inte starka nog.
Du måste gå.
Spring!
-Jaha? -Hon berättade inte var kistorna är.
-Vampyren kom. -Tog Jamie hand om det?
Ja. Men hon pratar inte nu. Jag försökte.
Du får försöka igen.
-Vad har du gjort mot mig? -Du klarar dig.
Örterna bedövade din magi.
-Var är Elena? -Hon klarar sig också. Lyssna!
-Du måste berätta var kistorna är. -Varför?
Annars får den där mannen Jamie att ta livet av sig.
Jag kan inte.
Det här är större än du och jag.
Du behöver bara berätta var de är-
-och så har vi hållit vår del av avtalet.
Snälla, Bonnie!
Varna dina vänner
Jag har det nästan.
-Abby har inte ringt än. -Snälla Jamie, släpp oss.
Låt bli! Gör ingenting.
Jag vet inte varför jag sköt honom.
Men försöker ni något skjuter jag igen.
Okej, jag ska inte.
-Vem gav dig pistolen? -En man kom hit tidigare.
Han sa att det var träskott och jag skulle skjuta om någon kom i vägen.
Vad sa han mer?
Om Abby inte hittade några kistor skulle jag skjuta mig själv.
Och jag, då? Vad sa han om mig?
Jag ska inte skada dig.
Är du säker? Repen sitter hårt, de gör illa mig.
-Hur kan jag hjälpa dig? -När jag rör mig rör sig träet i mig.
Jag känner hur det skrapar mot hjärtat.
Du måste ta ut bitarna.
Varför dröjde du så länge?
Du gömmer dig bakom dina häxvänner.
I smutsen.
Förolämpar du ett gäng döda häxor? Inte så smart.
Jag gjorde samma misstag när jag kom hit.
Det lustiga med häxor-
-är att levande eller döda bryr de sig om sina egna.
100 döda häxor har 1 000 levande ättlingar.
Jag dödar dem gärna allihop om jag inte får igen mina kistor.
Medan vi talar är min hybridvän villig att avsluta linjen Bennett.
Nu.
Visa mig kistorna.
Här är vi.
Var är den fjärde?
Visa mig!
Här är grejen. Det kan de inte.
Den är inte här.
-Vad gjorde du? -Bonnie varnade mig.
Jag hann inte hämta alla fyra, men jag hann hämta en.
Jag ska slita dig i bitar.
När du är en ålande massa av blod och kött-
-sliter jag hjärtat ur bröstet.
Ursäkta.
Samma regler gäller. Makt och allt.
Jag vet att du vill ha tillbaka familjen.
Men något säger mig att du vill ha det som finns i kistan mer.
-Berätta vad du planerar. -Du pratade med Damon.
-Ja. -Han skulle inte vakna.
Vervainet skulle söva honom i timmar.
Han dricker det varje dag för att bygga upp immunitet.
-Jag är inte galen, Ric. -Vad är du, då?
Akta dig.
Vill du verkligen veta? Stanna kvar.
Är det Bill Forbes?
-Jag försöker bara hjälpa till. -Ta ut det, Elena.
Ta ut det.
Forsätt vrida dig så kanske jag tycker synd om dig.
Du har förändrats.
Något är annorlunda med dig.
Du är starkare. Tuffare.
Du är inte den enda som har förändrats, Stefan.
Det behövde vi alla.
Det är bra.
Det är något jag måste berätta.
Det är inte för att jag känner mig skyldig för att det hände.
Jag känner mig skyldig för att du inte vet.
Jag kysste Damon.
Så där. Klart.
-Vad hände honom? -Han hittades i skogen.
Han hade bitmärken över hela kroppen och förlorade tre liter blod.
-Klarar han sig? -Nej. Inte på egen hand i alla fall.
-Vad är det? -Det du tror. Vampyrblod.
Vill du veta min hemlighet? Jag fuskar. Jag hatar när folk dör.
När jag kan göra något åt det så gör jag det.
Stefan.
Säg något.
-Snälla? -Jag borde inte ha kidnappat dig.
Bilen, bron. Det var för mycket.
Tack.
Men du borde inte ha ljugit. Du kan inte sticka iväg så här.
-Inte medan Klaus lever. -Jag vet.
Jag ville ge Bonnie lite tid med sin mamma-
-utan att allt annat kom i vägen.
Utan mig i vägen.
Jag tänkte inte kyssa honom.
Du är bättre än honom, Elena.
Du är bättre än oss båda två.
Elena är på väg.
Jamie är trygg.
Han är lite blåslagen, men trygg.
Kommer hybriden tillbaka?
Du höll din del av avtalet. Klaus brukar hålla sitt.
Du var villig att göra allt det här för honom...
-...och han är inte ens din familj. -Jo, det är han, Bonnie.
Jag vet att det är svårt att höra.
Men det betyder inte att jag inte bryr mig om dig.
-Jag vill hjälpa dig. -Det kan du inte.
Du har ingen magi och jag litar inte på dig.
När jag gjorde mig av med Mikael...
...försvann inte min magi.
Den flöt iväg.
Ju längre jag var borta från dig, desto svagare blev den.
Naturen straffade mig för att jag övergav dig.
Du kanske kan hjälpa mig att få tillbaka magin.
Jag trodde inte att du ville ha den mer.
Nej.
Men om du vill det gör jag det för dig.
-Du mår bättre. -Ja.
Det borde jag inte, men jag hade inget att säga till om.
Jag ville inte skada dig. Jag tappade kontrollen.
Igen.
Jag kände till riskerna med att hjälpa dig.
Var det värt det? Hur känner du dig?
Annorlunda. Lite mer som mig själv.
-Då fortsätter vi imorgon. -Va? Jag förvandlades ju.
En gång. För att bryta farsbanden måste förvandlingen vara smärtfri.
Efter vad jag såg idag har vi långt kvar.
Jag kan inte utsätta mig för det igen.
Det gör du. Innan du kan styra din fria vilja-
-låter jag dig inte komma i närheten av min dotter.
Du avslöjade din hemlighet.
-Det här är min. -Du är vampyrjägare.
Halvpensionerad.
-Du vill slippa äta middag med mig. -Jag vill bara vara ärlig.
-Inga hemligheter. -Okej.
Berätta hur du överlevde lastbilsolyckan.
Dina skador var dödliga. Var det vampyrblod?
Det och den här ringen.
Den skyddar mig från att bli dödad av övernaturliga varelser.
En vampyrjägare som inte kan dödas av vampyrer.
Så praktiskt.
Är du rädd att jag är en övernaturlig varelse?
Man kan inte vara nog försiktig.
Hej... Ursäkta.
-Jag ska gå. -Okej, visst.
-Elena... Förlåt! -Det är okej.
Nej, det är inte ens mitt hus.
Det är ditt och Jennas hus, din familjs hus.
När du sov på soffan blev det ditt hus också.
Vi behövde dig...
Och du stannade kvar. Tack för det.
Jag vet att det är svårt.
Men Jenna är borta.
Och du får gå vidare.
Lever du fortfarande?
Jag antar att Klaus inte fick kistorna.
Se inte så glad ut. Jag lyckades bara få tag på en. Den låsta.
-Bra beslut. -Ja.
Räkna inte med att Bonnies mamma ska öppna den.
-Hon har inga krafter. -Det förvånar mig inte.
-Det har varit en sån kväll. -Mår Elena bra?
Ni två måste ha pratat.
Och du vill visst inte prata om det.
Uppfattat.
Varför tar vi inte och pratar om det här?
Vad har du gjort?
Du har fått tillbaka din familj.
Tänker du öppna dem?
Inte än.
Jag har ouppklarade affärer att sköta.
Vad för affärer?
-Jaha, Niklaus... -Elijah.
Vad har jag missat? lijah.