Mystic Falls. Här föddes jag. Det här är mitt hem.
-Och mitt. -Och mitt.
I århundraden har övernaturliga varelser levt bland oss.
Vampyrer, varulvar, dubbelgångare.
-Häxor. -Till och med hybrider.
-Vissa skyddar dem. -Vad står på?
Jag har några frågor om din son.
Du vet inte vad du ger dig in i.
-Och de som vill se dem döda. -Det är vi som är början.
De är de vi älskar.
Och de vi har förlorat.
Det här är svart magi.
Du har gjort ditt val.
-Nu tar de ut det på mig. -Förlåt, farmor.
Herregud!
Och så har vi Elena. Hon är en av oss nu.
En vampyr.
Och jag gör allt för att hjälpa henne överleva det.
-Hej. -Hej.
-Du begår ett stort misstag. -Nej.
-Om jag vänjer Elena vid djurblod... -Det är knappast realistiskt.
...kanske hon slipper det vi gick igenom.
-Du fantiserar. -Hon kanske har en chans.
-Du har fel, Stefan. -Hon klarar inte av att skada någon.
Medkänsla är hennes akilleshäl, och hennes känslor är förstärkta nu.
Du får hoppas att hon inte gillar Bambi.
Blunda.
Hon behöver människoblod, Stefan, från ådern.
Du vet vad som händer. Nämn en vampyr som inte dödade någon...
-...när han var ny. -Nämn en som levde på kaniner...
...och inte dödade dussintals.
Dödar hon någon bryter hon ihop.
Hur mycket smärta klarar hon innan hon mister sin mänsklighet?
Det händer de bästa, men det går över, Stefan.
-Om hundra år eller så. -Om hon ändå slapp det.
Hon kan inte styra blodtörsten om hon aldrig har upplevt den.
-Lägg av. -Det är fusk.
Som att använda miniräknare innan man kan matte.
Sluta, sa jag.
Oroa dig inte, han repar sig. Större djur hämtar sig snabbare.
Du. Du klarade det.
Jag vet att det är svårt...
...men du klarar det.
Vad står på?
Vi har bara en liten dispyt angående processen.
-Du är inte med på djurplanen? -Nej.
Ryck av plåstret och låt det blöda, tycker jag.
Du är en vampyr, Elena. Var en vampyr.
Är du redo?
Vampyrer äter människor.
Det är en del av näringskedjan.
Lita på mig, du kommer att hata det.
Jag klarar det inte.
Det är som startlinjen i ett lopp. Ta i med varenda muskel i kroppen.
-Jag är jättedålig på att springa. -Koncentrera dig bara.
Okej. Du klarar det.
Jag kan inte. Jag kan bara tänka på dina händer på min kropp.
-Åh, okej. -Jag sa inte åt dig att ta bort dem.
-Det känns skönt. -Gör det?
Vad känns det som?
Det känns som du rör varje nerv i min kropp.
Allting känns starkare.
Smak-
-lukt-
-syn-
-känsel.
Platsen är upptagen.
"Gasläcka leder till tragisk explosion på Young Farm." Verkligen?
Bättre än "Kommunfullmäktige i bombattentat. Inga ledtrådar."
Om inte förövaren sitter bredvid mig.
Jag tar alltid åt mig äran för att ha dödat folk.
Allvarligt talat. Sluta titta på mig så där, Liz.
Om jag skulle döda 12 skulle jag inte spränga dem.
Jag skulle ha en middagsfest.
Explosionen utlöstes inifrån. Det var ingen olycka.
Du säger det som om det är dåligt.
Kommunfullmäktige är borta. Det är bra.
Jag har känt några av dem sedan jag var barn.
Dina vänner försökte döda din dotter.
-Vem är den nya killen? -Ursäkta, sheriffen.
Jag tänkte fråga om jag får prata med dig om explosionen?
-Förlåt, mr... -Connor Jordan.
-Är du skadereglerare? -Nej, jag frilansar.
-Kan vi prata i enrum? -Visst.
Trevligt att träffa dig också, herr skvallernisse.
Vad är det i lådorna igen?
Papperslanternor. Studentrådet gjorde dem till minnestjänsten.
Man tänder dem till de dödas ära.
Tyckte ingen att eld kanske är olämpligt?
Det skulle jag inte skämta om i Elenas närvaro.
Hur mår hon?
Bra, tror jag, under omständigheterna.
Om det är något jag kan göra, utom att ge henne skjuts, säg bara till.
Jag lever för att hon bad Stefan att rädda mig först.
Hon är vampyr på grund av mig, så jag vill gärna gengälda det.
Ja.
Jeremy?
Tänk dig kort hår och tandställning.
April? Du är jättefin.
-Kommer du ihåg April? -Elena satt barnvakt åt dig.
Ja, innan pappa skickade...
-...mig på internatskola. -Din pappa.
Jag beklagar verkligen sorgen.
Tack.
Antar jag. Jag vet inte vad jag ska säga-
-när folk säger så.
-Din pappa var pastor Young, va? -Den trasiga gasledningen.
Förlåt, jag vet inte vad jag ska säga om det heller.
Jag är konstig.
Jag är väl inte mycket för att sörja.
Jag måste registrera mig eller något, tror jag.
Care, det är jag.
Jag är tillbaka. Jag...
Kan du ringa mig?
Jag har haft svårt att anpassa mig.
-Hej. -Hej.
Vad är det där?
Den här är från året då du föddes.
Jag tycker vi borde fira.
-Fira vad då? -Ditt första blodintag.
Jag vet att det var äckligt-
-och traumatiskt och hemskt-
-men du gjorde det. Du överlevde det.
Tja-
-jag skulle inte säga "överlevde." Det gjorde mig illamående.
Jag fick tvinga i mig det i en månad innan jag började tolerera smaken.
Det blir lättare.
Det här, å andra sidan, kommer att slinka ner lätt.
Du är så munter.
Ja, för att du är här, och du lever, till viss del.
Och du kommer att ta dig igenom det här.
Vill du öppna den?
Okej.
Oj då.
Skål.
-Perfekt tajmat, Damon. -Ja, vi kom just tillbaka.
Vad då?
-Vad det du? -Platsen är upptagen.
-Men ingen sitter här. -Jag låtsas att någon sitter där...
...för alternativet är för deprimerande.
Var det du som utlöste explosionen?
Står det "bombare" på min tröja?
Varför frågar alla mig det?
-Gjorde du? -Nej.
Något annat?
Ja. Något är fel.
-Jag kan inte behålla djurblodet. -Vilken chock.
Jag tror jag behöver din hjälp.
Självklart gör du det.
Välj vad du vill äta. Det finns asiatisk fusion-
-mexikanskt, eller vad sägs om lite amerikansk husmanskost?
Inget människoblod. Stefan har rätt.
Jag måste försöka ta mig igenom det här utan att skada någon.
Okej. Kom.
Vad gör du?
-Ger dig vad du behöver. Drick. -Vad då?
Du är en ny vampyr, Elena.
Du behöver varmt blod. Det här kanske hjälper.
Eller inte, men säg inget till Stefan.
-Varför inte? -Att dela blod är personligt.
-Vad då "personligt"? -Drick bara.
Det här är fel. Massa människor dog, och vi har sex.
Sorgesex. Det är bra för hälsan.
-Det är själviskt. -Det är naturligt.
Om vi slutade att ha sex så fort någon här dog skulle vi explodera.
Vi måste visa mer respekt.
-Tyler. -Sluta.
Jag älskar dig.
Är det respektfullt nog?
Jag älskar dig också.
Vem tusan är det?
-Kan jag hjälpa dig? -God kväll.
Jag hoppas kunna hjälpa dig. Jag pratade med sheriff Forbes.
Jag heter Connor Jordan.
Carol Lockwood. Jag vet vem du är, Connor.
Sheriffen sa tydligt att tragedin på bondgården var en intern affär.
Så kan man se på saken, antar jag men jag kallar det "mörkläggning".
-Får jag komma in? -Det är nog ingen bra idé.
-Ursäkta mig. -Tack.
Du vet att det inte var någon olycka. Fråga en brandman.
-Kommer du från pressen? -Inte precis.
12 medlemmar dog. Du är borgmästare. Varför var inte du på mötet?
-Det var inget officiellt möte. -Vad var det då?
Mamma?
Vad är det?
Kan jag hjälpa till med något?
Kanske. Hej, jag heter Connor.
Tyler! Herregud!
Tyler, spring!
Snälla, säg att det var den sista.
De här var specialgjorda.
Längden, vidden.
Om du vore en normal vampyr skulle du vara död.
Han visste vad han gjorde.
Hans handskar måste ha varit doppade i järnört.
Han letade efter en vampyr och tvekade inte när han hittade en.
De här spåren.
-Är kulorna förhäxade? -Jag vet inte.
Något är de.
Hur känner du dig? Du ser ut att vara lite borta.
Jag mår bra. Jag är bara väldigt emotionell.
Alla känslor är förstärkta.
Jag menar-
-bara att se namnen på alla döda får mig att vilja gråta en vecka.
Du behövde inte göra det här.
Folk dog.
Folk vi har känt hela våra liv-
-så jo, det behövde jag.
Är det där...
April Young, ja.
-Hej. -Hej.
-Det var länge sedan. Inte sedan... -Mina föräldrars begravning.
Ja.
-Kommer du att överleva det här? -De vill att jag håller tal.
Alla ungar som förlorade någon kan väl göra det.
Vad ska jag säga?
"Jag är ledsen att pappa inte fixade gasledningen"?
Men om jag inte säger något...
Tänk om ingen gör det?
Min pappa och jag kom inte alltid överens-
-men alla borde ha någon som säger fina saker om dem på sin begravning.
På min mammas begravning sa alla jättefina saker.
Man säger det man vill säga, eller så säger man inget alls.
Och oroa dig inte för din pappa.
Alla här i staden älskade honom.
Ja.
Tills för två dagar sedan.
Men ändå.
Förlåt, jag... Jag måste sticka.
Bonnie?
Bonnie, jag vet att du är där. Jag kan höra dig andas.
Bonnie, snälla. Det är viktigt.
Är du okej?
Får jag komma in?
Så ja.
Det var som om farmor dog på nytt-
-för att jag ignorerade hennes varningar om svart magi.
Du har med andra sidan att göra. Det är inte pålitligt.
Häxorna leker för att lära dig en läxa.
Det fungerade. Jag försökte med en naturlig förtrollning-
-bara för att rensa tankarna, och alla minnen väcktes till liv.
Som om allting hände på nytt.
Förlåt. Jag har spårat ur. Jag har suttit här-
-och undvikit alla. Jag har helt ignorerat Jamie.
Du kom hit för att du behövde något.
-Eller hur? -Ja...
-...men det kan vänta. -Stefan, jag är okej.
Du är inte någon som bara tittar in. Berätta vad det är.
Okej.
De här bränner mot huden. De kan vara fulla av järnört-
-men skriften, har du sett något liknande?
Nej. Det är ingen magisk skrift, om du tror det.
-Var fick du dem ifrån? -Vi har en ny vampyrjägare i stan.
Dålig tajmning.
-Jag är här. Var är du? -I badrummet i källaren.
-Är det du vid dörren? -Inte än.
Det är någon här inne.
Damon, skynda dig.
Du igen. Letar du efter småstadsbegravningar?
Åh, Damon. Tack gode Gud.
Förlåt, jag spillde kaffe på min klänning.
Vi har inte träffats. Jag heter Connor Jordan.
Damon. Bakteriofob.
-Är allt väl där inne? -Ge mig en minut.
Vad för dig till Mystic Falls? Säljer du Biblar?
Nej, jag jobbar med miljövård.
Jag hörde att det var lite förorenat här.
Det visste jag inte.
Jag kan andas utan problem.
Förlåt att det dröjde.
-Inga problem. -Njut av din vistelse.
Vi älskar besökare, och naturen här är dödsvacker.
Begravningsskämt. För tidigt.
Förlåt.
Förlåt, du skrämde mig. Jag övade mig bara på mitt tal.
-Tog du med blodpåsen? -Kan du säga det lite högre?
Här.
Elena.
Nej, jag kan inte. Det smakar som...
-Vad är det med mig? -Jag vet inte.
Det kanske är ditt dubbelgångarblod. Du har svårt för övergången.
-Jag håller på att dö, va? -Nej.
-Du måste bara dricka från en ådra. -Nej.
Nej, nej. Jag kan inte riskera att döda någon.
-Det kanske är bättre att jag dör. -Tänk inte så. Elena...
...det kommer att bli bra. Okej?
Jag måste in igen.
Perfekt.
Vad har du i påsen, Damon?
Gudstjänstmål. Kyrkan gör mig hungrig-
-med snacket om "Kristi blod".
-Jag tog med det åt Elena. -Är det bara ditt sätt som gäller?
-Det är det enda sättet. -Om hon skadar någon...
...kanske hon förtränger skuldkänslorna så hon blir omänsklig.
Och blir en ripper?
-Hon får inte bli som jag. -Eller som jag.
Det är det du tänker. Hon kommer att spåra ur till slut.
Ju tidigare det händer, desto snarare får vi rätsida på henne.
Om vi hjälper henne överlever hon.
Hon svälter. Hon har inte kunnat behålla blod på flera dagar.
-Hon var okej, sa hon. -Hon ljög.
Din proteindryck hjälpte inte. Inte juicekartongen heller.
Hon kan inte ens behålla mitt blod.
Drack hon ditt blod?
Sa jag det högt?
Är du okej?
April letade efter dig. Hon behövde hjälp med sitt tal.
Var är hon?
Jag vet inte.
-Vad gör du här, Tyler? -Visar mitt deltagande i förlusten.
Även fast någon jagar dig?
Jag låter ingen jägare stoppa mig.
Om han visar sig kommer jag att spöa honom.
Innan mässan börjar får de som vill-
-dela med sig av minnen av vänner som satt i kommunfullmäktige.
Jag vet att April Young ville säga några ord om sin pappa. April?
April, är du kvar?
Vill någon annan dela med sig av någon historia-
-eller något minne av pastor Young?
Kom upp hit, Elena.
Jag vet inte varför det alltid får mig att le.
Hon ser inte så frisk ut.
Du skulle ha berättat att hon inte tål något blod.
-Avundsjuka står du ovan. -Lägg av.
Jag...
När jag pratade med April tidigare var hon lite nervös inför-
-att hålla tal...
...och nu står jag här och är också nervös.
Den värsta dagen-
-när man älskar någon är när man förlorar dem.
Känner du lukten?
Blod.
Ingen rör sig.
Vänd er inte om. Det är en fälla.
Jag...
Det är okej. Jag har dig.
Var goda och slå upp sidan 42 i er psalmbok.
Låt oss stämma in i sång tillsammans.
Blodet. Stefan, blodet. Jag känner lukten. Det är så mycket.
Det är okej, kom bara ihåg vad vi sa.
Fokusera. Ta i. Kom igen, du klarar det.
Vad är det med henne?
Hon är hungrig.
-Ta henne härifrån då. -Någon tittar på oss.
Jag tänker slita skallen av honom.
Gör du det kanske vi avslöjas allihop.
Den risken minskar något när jag sliter skallen av honom.
Stefan, jag klarar det inte.
Du har 10 sekunder innan jag tar itu med honom.
-Gör det inte, Damon. -Tre, två, ett, hej då.
Vänta, vänta, vänta. Elena, drick mitt blod.
Det är okej, alla kommer tro att du är upprörd. Drick mitt blod bara.
Det är okej. Jag är här.
Tack.
Blodet. Jag känner fortfarande lukten.
Det måste vara April. Vi måste hjälpa henne.
Elena, vi kan inte ta risken.
-Då gör jag det. -Ursäkta mig...
...jag ville bara säga några ord om pastor Young.
Vad ska vi göra?
I första klass var jag en odåga som inte ville delta i lagsporter.
Jag struntade i saker som inte påverkade mig.
Han fick mig att förstå hur viktigt det är att få ingå i ett team.
En gemenskap.
Att offra sig själv för...
Herregud.
Jag ska döda den aset.
Damon jobbar på det. Jag måste hjälpa till.
-April då? -Jag tar hand om det. Stick.
-Jag måste ringa en ambulans. -Han är okej.
Hela stan såg dig just bli skjuten. Jag ringer en ambulans.
Elena?
Damon!
-Vad gjorde du så där för? -Det vet du.
April.
Hon är inte död, men dricker du hennes blod dör hon.
-Släpp mig! -Titta, Elena, det är April.
Hon är ingen varmblodig näringskälla. Hon är din vän.
Hon är föräldralös, precis som du.
Hon är rädd, precis som du var.
Snälla, gör mig inte illa.
Ingen ska göra dig illa.
Hon behöver dig. Du kan få henne att glömma det här.
Varför gjorde han så här?
-Jag kan inte. Du måste göra det. -Enda sättet att lära sig...
-...är att göra det själv. -Jag kan inte.
Jo, det kan du.
Du måste bara tro på det du säger till henne.
Okej?
April, lyssna på mig.
Allt kommer att bli bra.
Du tar dig igenom det här.
Precis som jag tog mig igenom det. Jag ska hjälpa dig, jag lovar.
Det kommer att ordna sig. Du kommer att hjälpa mig.
Du tittade på begravningen här uppifrån så du kunde sörja ensam.
Det var en vacker gudstjänst.
Folk sa jättefina saker.
Det var galet. Hur tror du de kommer att mörklägga det?
Mordförsök på borgmästarens son.
Korgosse får vansinnesutbrott.
Vad hände där?
Min flickvän gick till överdrift.
Schysst bläck.
Vilket bläck?
Såg du inte hans tatuering?
-Han hade ingen tatuering. -Jo, det gjorde han.
Kära April, jag är ledsen för det du går igenom.
Mitt offer var nödvändigt-
-och det var tyvärr det första av många.
Det har alltid funnits en ondska i Mystic Falls-
-men nu är något värre på väg.
Min död var den första i kriget som börjat.
Vi ses igen när vi hittar vår räddning.
Jag älskar dig. Pappa.
Det hjälper mot suget.
-Du är arg. -Ja, jag är arg.
-Du ljög för mig. -Nej, jag berättade bara inte.
Sluta, Elena. Du ljög för mig.
Du var bara så glad att allt gick bra...
-Tror du jag är glad? -Jag ville inte sabba det.
Du är i helvetet, så jag är också där.
Och så ber du Damon om hjälp.
-För jag trodde han skulle förstå. -Tror du inte jag gör det?
-Stefan, snälla. -Du drack hans blod, Elena.
Du drack hans blod.
Du kanske är likgiltig, men det betyder mycket för mig.
Och jag vet att det betydde mycket för Damon.
Jag ville inte skada dig.
Jag är ledsen... Jag är verkligen jätteledsen.
Varför gråter jag?
Jag är så trött på att gråta!
Dina känslor är lite intensivare just nu.
Det känns som om jag har gråtit-
-sedan mina föräldrar dog, och hela livet är som en begravning.
Vi begraver folk hela tiden, Stefan.
Vet du vad som känns intensivare?
Sorgen. Jag kan inte sluta känna allas sorg.
All smärta, det känns som om det snart exploderar ur mig.
Kom.
-Följ med mig. -Vart då?
Det är något vi måste göra. Kom.
-Vad gör vi här? -Jag vet inte.
-Fråga Stefan. -Stefan, vad gör vi här?
Avslutar minnesgudstjänsten vi inte fick ha tidigare.
Vi måste börja läka, Damon.
Vi har alla förlorat så mycket. Vi tror att vi har blivit avtrubbade.
Vi slår det ifrån oss, skämtar och ignorerar våra känslor.
Vi tillåter oss aldrig att sörja.
-Så du tänder lanternor? -Ja, vi måste göra det här.
Vi måste ta reda på vem jägaren är-
-och vad han vet om alla som dött. Vi har viktigare saker att göra.
Inte i kväll.
Den här är för min farbror Zach...
...min vän Lexi...
...för Alaric.
Den här är för Vicki.
Den här är för min pappa, och för Tylers.
Den här är för våra föräldrar, för Vicki...
...Anna, Jenna...
...och Alaric.
Aldrig, jag vägrar.
Den här är för min farmor.
Den här-
-är för min mamma, min pappa-
-och Jenna.
Alla vi har förlorat. Alla som den här staden har förlorat.
Och för mig-
-antar jag.
Svävande lanternor i skyn. Kan ni fatta det?
"Japanska lanternor symboliserar att man släpper taget."
Jag har lite nyheter: Vi är inga japaner.
Jag vet vad de är.
Barn.
Som om ett ljus eller en bön kommer att göra så allt blir bra.
Eller att låtsas som Elena inte ska bli som vi andra mordiska vampyrer.
Dumma, irriterande små barn med vanföreställningar.
Jag vet vad du tänker säga:
"Det tröstar dem, Damon." Och?
Hur länge? En minut? En dag?
Vad gör det för skillnad?
För när man förlorar någon finns det inga ljus eller böner-
-som väger upp för det faktum att det enda man har kvar-
-är ett tomrum i livet där någon man brydde sig om brukade finnas.
Och en sten med en födelsedag inristad som jag tror är felaktig.
Så tack, min vän.
Tack för att jag får sitta barnvakt, för jag borde vara långt borta nu.
Jag fick inte tjejen, minns du det?
Jag är fast här och måste slåss med min bror och ta hand om barnen.
Du är skyldig mig en gentjänst.
Jag saknar dig också, kompis. t.