Jurnalele Vampirilor: -Opreşte-o.
E nesăbuită fără umanitate.
-Ce vei face? -Închide-o.
Eram în New Orleans, încercând să găsesc informaţii despre părinţii mei.
Am văzut semnul ăla doar pe o mână de oameni.
Toţi dintr-un clan de vârcolaci care a înflorit cândva în Louisiana.
Ce te face să crezi că o voi cruţa pe preaiubita Katerina?
O vei cruţa pentru că îţi cer eu.
Ca singurul tău frate în viaţă, îţi cer...
...să-mi oferi oportunitatea asta să iubesc.
Klaus: Mi-ai refuzat libertatea.
Mai am un ultimul lucru să-ţi ofer: E o vrăjitoare în New Orleans...
...pe nume Jane-Anne Deveraux care plănuieşte să te doboare. Găseşte-o.
E cel mai calm vampir în disecţie.
Ţin minte când m-ai înfometat acolo jos pentru 3 zile.
Te-aş fi implorat pentru coji de portocale.
Uite, nu va implora după sânge. implorarea înseamnă disperare. Emoţie.
Încă este în zona fără umanitate.
Cât de flămândă trebuie să fie înainte s-o torturăm până simte?
Mult mai flămândă decât acum, aparent.
Ce se presupune să facem între timp?
-Poate pot provoca nişte agitaţie. -Katherine.
Unica şi singura. Oarecum.
Deci, când e petrecerea de bun venit acasă?
Ia uite cine a devenit vitează.
Ultima dată când am verificat, Klaus îţi plănuia pieirea eternă.
Ei bine, nu mai contează. Pentru că Klaus a plecat.
Stai, cum adică a plecat?
Să spunem doar că fata aia vârcolac Hayley era exact ce ne trebuia...
...să-l scoatem pe Klaus din viaţa noastră pentru totdeauna.
New Orleans
Rue Bourbon Bourbon
A treia dată pe săptămâna asta.
Sunt obsedat de gumbo, Jane-Anne.
Bătrânele de la Ninth Ward spun că sora mea Sophie...
...îşi toarnă sufletul în fiecare fel de mâncare.
Am întrebat prin cartier de familia mea.
-Şi? -Nimic.
Zero. Nu pot găsi o singură persoană care-şi aminteşte de ei.
Pentru că, Hayley, cei ca tine au fost goniţi de aici cu ani în urmă.
Cum adică cei ca mine?
În mlaştină, îi numesc vârcolaci rougarou.
Du-te într-acolo şi găseşti ce cauţi.
Ai grijă. E ultimul loc în care ai vrea să te duci.
Nu o face. Te rog. Dacă mă înşel în legătură cu ea?
Asta e frumuseţea. Nu greşeşti niciodată.
E singura cale prin care putem ajunge la Klaus.
-Ai pe altcineva care să facă vraja? -Pe cine?
O parte din vrăjitoare nu te cred celelalte sunt speriate
-Ştiu că vom fi prinse. -Nu avem alte opţiuni.
Acum du-te. Ştii ce trebuie să faci.
Ce nai...?
Glumeşti?
Hei, caut un serviciu de tractări.
Bine ai venit în partea întunecată a oraşului New Orleans.
Un loc de joacă pentru supranatural, unde vii sunt pierduţi uşor...
...şi unde morţii rămân să se joace.
New Orleans? Ce naiba face Klaus acolo?
Evident, sunt nişte vrăjitoare conspirând împotriva lui.
Deci ştiindu-l pe fratele nostru, asta a fost o misiune de aducere la tăcere.
Vrăjitoarele Cartierului Francez nu sunt ceva cu care să te joci.
Doar nu crezi că au găsit un mod de-al omorî, nu?
În numele familiei, ai putea să încerci să-ţi ascunzi mulţumirea.
Ce familie? Suntem trei cunoştinţe lipsite de încredere care împart o descendenţă.
Sper că au găsit o cale să-l facă pe bastardul ăla trădător să putrezească.
Bună ziua. Mai ai timp de una?
-Nu am nimic să-ţi spun ţie. -Oh, asta nu e foarte amiabil, nu-i aşa?
-Nici nu mă cunoşti. -Eşti jumătate vampir, jumătate bestie.
-Eşti hibridul. -De fapt, hibridul Original...
...dar asta e o poveste pentru altă dată.
-Unde te duci? -Să văd cine ne atacă fratele.
Şi apoi...
...fie îi ajut, fie îi opresc.
Depinde de starea mea.
Caut pe cineva. O vrăjitoare.
Poate m-ai putea ajuta să o găsesc.
Jane-Anne Deveraux.
Scuze, nu o ştiu.
Ei bine, asta e o minciunică, nu-i aşa?
Acum, vezi tu...
...ştiu că tu eşti o vrăjitoare adevărată în marea asta de impostori...
...deci suficient cu născocirile.
Am un temperament destul de prost.
Vrăjitoarele nu vorbesc în afara şcolii din Cartier.
Vampirul nu permite.
Astea sunt regulile. Eu nu încalc regulile lui Marcel.
Regulile lui Marcel.
Unde ai spune că l-aş putea găsi pe Marcel?
Mersi.
Eşti super, omule.
-Klaus. -Marcel.
Trebuie să fi trecut o sută de ani de la treaba aia neplăcută cu tăticul.
-A trecut atât de mult? -Ţin minte, te-a gonit din oraş.
A lăsat o dâră de vampiri morţi în urmă.
Şi totuşi, cât de bine că ai reuşit să supravieţuieşti.
Tata, mă tem, a fost incinerat de curând.
Ei bine, dacă ştiam că te întorci în oraş--
Ce, Marcel?
Ce ai fi făcut?
Ţi-aş fi organizat o nenorocită de paradă.
Niklaus Mikaelson.
Mentorul meu, salvatorul meu, creatorul meu.
Hai să-ţi luăm ceva de băut.
Da.
-Mă bucur să te văd. -E bine să fii acasă.
Spune-mi că statutul actual al străzii Bourbon Street nu este facerea ta.
Ceva trebuie să atragă străinii...
...altfel am muri cu toţii de foame.
Văd că prietenii tăi sunt diurni.
Da, da. Am împărtăşit secretul tău cu inelele de zi cu câţiva apropiaţi.
Doar cercul restrâns. Familia.
Spune-mi...
...cum ai găsit o vrăjitoare dispusă să facă inele de zi?
Am vrăjitoarele de aici înfăşurate pe degetul mic.
Chiar aşa?
Caut o vrăjitoare cu numele Jane-Anne Deveraux.
Are o treabă cu mine.
O cauţi pe Jane-Anne.
Atunci bine că ai venit la mine.
E timpul spectacolului.
Oh, cum e familia?
-Cei care trăiesc mă urăsc tot mai mult. -Uită-i.
Dacă legăturile de sânge te dezamăgesc îţi faci singur familia. Tu m-ai învăţat.
Şi ce e al meu e al tău, ca întotdeauna.
Chiar şi nocturnii mei, gloata.
Nu prea sunt subtili, nu?
În Cartier nu există aşa ceva ca subtilitate, iubire.
Da!
Jane-Anne Deveraux.
Aplaudaţi pentru Jane-Anne.
Haide. Să vă aud.
Jane-Anne Deveraux.
Ai fost acuzată de practicarea magiei...
...dincolo de limitele regulilor stabilite şi executate de mine
Cum pledezi?
A fost convingător? Am studiat dreptul în '50.
Ţine-ţi gândul. Serios, J, grăbeşte-te.
Ştii procedura. Cum pledezi?
Nu am făcut nimic.
Asta e o minciună.
Tu o ştii, eu o ştiu şi tu urăşti că eu o ştiu.
Vă înnebuneşte pe voi vrăjitoarele că ştiu de fiecare mişcare a voastră...
...că nu poţi face magie în oraş fără să fii prinsă.
Deci de ce nu trecem direct la subiect, ha?
Tu îmi spui ce magie coci.
Adică, spune-mi. Îţi voi acorda clemenţă.
Hei, sunt, până la urmă, un om milos.
Să putrezeşti în Iad, monstrule.
Îţi spun ce.
Îţi mai dau o şansă.
Sau nu.
-Ce a fost asta? -Hei.
Mergi cu mine.
Vrăjitoarele nu au voie să facă magie aici. A încălcat regulile.
Ţi-am spus că am vrut să vorbesc cu ea.
Hei. Îmi pare rău. M-am lăsat dus de val.
Vrăjitoarele astea încă cred că ele au puterea în oraşul ăsta.
Trebuie să le arăt că nu e aşa.
Niciodată nu pierd oportunitatea unui spectacol de putere.
Altă lecţie pe care am învăţat-o de la tine.
Şi în plus, orice ai fi putut scos de la ea...
...pot afla eu pentru tine. Şi voi afla. Îţi promit.
Ei bine, ar fi fost, nu mai contează, nu?
Bun, bun.
Acum, să mâncăm pentru că tot sângele ăla vărsat îmi face foame.
Hei. Thierry, nu-i aşa?
Mai sunt vrăjitoare Deveraux de unde a venit ea?
-Eşti Klaus. -Da, sunt.
Şi eşti supărată.
Sophie, nu-i aşa?
Presupun că e din cauza a ce am văzut cu sora ta...
-...la colţul Royal cu Saint Ann. -Ţi-a plăcut spectacolul?
A fost puţin melodramatic pentru gusturile mele.
Ce voia sora ta cu mine?
De ce a omorât-o Marcel?
Văd că ai adus prieteni.
-Nu sunt cu mine -Sunt cu Marcel.
Asta e tot ce contează. Ştiu că tu ai construit oraşul, dar e al lui acum.
Mi-a omorât sora pentru că a încălcat regulile.
Deci vorbesc cu tine în faţa lor, şi eu urmez.
Domnilor, mă urmăriţi cumva?
Marcel a zis că suntem ghizii tăi.
Oh, aşa a spus, nu? A spus.
Lăsaţi-mă să fiu extrem de clar.
Dacă vreunul dintre voi mă mai urmăreşte, veţi face fără beneficiul unei spinări.
Scuze de aşteptare. Dacă eşti aici pentru gumbo, am rămas fără.
Cel mai vechi Scotch pentru prietenii mei de aici, iubire.
Dacă Marcel vrea să ştie ce plănuiesc, mă poate întreba chiar el.
-Uşile funcţionează, să ştii. -Faci magie?
Mă rog pentru sora mea moartă. Dă-i bătaie, arătaţi respectele.
Nu face asta, Sophie.
Hibridul o căuta pe Jane-Anne, Marcel vrea să ştie de ce.
Asta sună a treabă de vrăjitoare.
Aş spune întreab-o tu, dar presupun că nu poţi, din moment ce Marcel a omorât-o.
Sunt Elijah.
-Ai auzit de mine? -Da.
Deci de ce nu-mi spui ce treabă are familia ta cu fratele meu?
-Unde e Marcel? -Şi cine naiba întreabă?
-Presupun că glumeşti. -Îi răspund numai lui Marcel.
În acest caz, poate vei răspunde la asta.
Ştii că muşcătura unui vârcolac poate ucide un vampir. Sunt jumătate vârcolac...
...deci te voi mai întreba o dată. Unde e Marcel?
Hei, hei, sunt chiar aici. Sunt chiar aici.
Uşor acum. Diego doar avea grijă de mine.
Nimeni nu-mi răneşte oamenii, astea sunt regulile mele.
Nu-mi pasă de regulile tale, Marcel. Şi nu am nevoie de escortele tale.
-De ce ai pus să fiu urmărit? -Vino aici.
Înţeleg, spectacol de putere, te-ai făcut înţeles. Renunţă, prietene.
-Pentru mine. -Bine.
De ce nu-mi arăţi ce ai făcut cu locul...
...cât îmi explici exact ce ai făcut prin oraşul meu.
Urmează-mă.
Uită-te la orizont.
Asta acolo, ăla e progres.
Mai multe hoteluri, mai mulţi turişti, mai multă mâncare proaspătă.
Şi oamenii? I-am învăţat să privească în cealaltă parte.
Şi vrăjitoarele?
Pe vremea mea, erau o forţă de temut şi acum trăiesc în teamă.
Cum de ştii când folosesc magia?
Poate am o armă secretă, un as în mânecă.
Ceva ce-mi dă control complet asupra magiei din oraşul ăsta.
-Ăsta e un adevăr? -Ar putea.
Sau poate blufezi.
Iei verbină.
Arde ca naiba.
Dar mă gândesc că ar trebui să limitez lucrurile la care sunt vulnerabil.
Nu te enerva pentru treaba cu escortele.
Le-am spus oamenilor mei să aibă grijă de tine, atâta tot. Asta facem noi aici.
Avem grijă unul de altul.
Sânge nou.
Barmaniţa care merge singură noaptea.
E fie curajoasă, fie proastă.
Să vedem. Curajoasă, o las să trăiască. Proastă, e desertul.
Ştii, nu e sigur pe aici noaptea.
Ştii, am centura neagră în karate.
-Seara bună, Elijah. -Niklaus.
Ce surpriză complet neavenită.
Şi ce primire complet nesurprinzătoare.
-Vino cu mine. -Nu mă duc nicăieri.
Nu până nu aflu cine conspiră împotriva mea.
Cred că tocmai am aflat asta pentru tine.
CIMITIR
Ce faci aici?
Vrei să ştii ce plănuiesc vrăjitoarele pentru tine?
Urmează-mă.
Sophie Deveraux.
-Ce e asta? -'E numai al tău. Începe.
Ştii, eşti faimos în oraş.
Vrăjitoarele spun poveşti despre puternicul vampir Klaus.
Ştim că Marcel nu era nimic decât un şobolan de stradă orfan...
...până nu l-ai făcut ce este.
Şi acum e scăpat de sub control.
Face ce vrea, omoară pe cine vrea.
Îl voi opri.
Şi tu mă vei ajuta.
De asta m-ai adus aici.
-Ascultă-mă. -Nu trebuie.
Nu e lucru pe Pământ care contează suficient pentru...
...mine încât să-mi mai risipesc chiar şi 30 de secunde din viaţă.
-Elijah, ce e nebunia asta? -Klaus.
Trebuie să le asculţi.
Ai înnebunit dacă crezi că o aventură de-o noapte alimentată de alcool--...
...fără supărare, scumpete --înseamnă ceva pentru mine.
Marcel o fi capabil să ne oprească din a practica magie adevărată în oraş...
...dar ca apărători ai balanţei...
...ştim când natura a încropit ceva nou.
De exemplu, am un dar special de a simţi când o fată de însărcinată.
-Ce? -Ştiu că e imposibil.
-Ce spui acolo? -Niklaus.
Fata îţi poartă copilul.
-Imposibil. Vampirii nu pot procrea. -Dar vârcolacii da.
Magia te-a făcut vampir, dar ai fost născut vârcolac.
Eşti hibridul Original. Primul din rasa ta.
Şi sarcina asta e una dintre scăpările naturii.
Ai fost cu altcineva, recunoaşte.
Am petrecut zile întregi fiind captivă într-o mlaştină cu aligatori.
Ele cred că port nu-ştiu-ce copil-miracol.
Nu crezi că aş mărturisi dacă nu era al tău?
Sora mea şi-a dat viaţa ca să facă vraja care-i trebuia...
...pentru a confirma această sarcină.
Datorită sacrificiului lui Jane-Anne, noi controlăm acum viaţa ei şi a copilului...
Dacă nu ne ajuţi să-l detronăm pe Marcel...
...jur că Hayle nu va trăi suficient să-şi poarte prima rochie de maternitate.
-Stai, ce? -Suficient.
Dacă-l vrei pe Marcel mort, o voi face chiar eu.
Nu, nu putem.
Nu încă. Avem un plan clar pe care trebuie să-l urmăm şi există reguli.
Cum îndrăzneşti să-mi dai comenzi...
...mă ameninţi cu ceea ce percepi greşit ca slăbiciunea mea.
-Nu voi mai auzi alte minciuni! -Niklaus!
Ascultă.
Omoar-o pe ea şi pe copil.
Ce-mi pasă mie?
-Niklaus. -E un truc, Elijah.
Nu, frate, e un dar. E şansa ta. Şansa noastră.
-Să ce? -Să o luăm de la capăt.
Să recuperăm tot ce am pierdut, ce ne-a fost luat.
Niklaus, proprii noştri părinţi au ajuns să ne dispreţuiască.
Familia noastră ruinată, noi am fost ruinaţi.
De atunci, tot ce ai vrut vreodată, tot ce noi am vrut...
...a fost o familie.
Nu voi fi manipulat.
Deci te manipulează. Şi ce? Cu ele, fata asta şi copilul-...
...copilul tău- trăiesc.
Le voi omorî până la ultima.
Apoi ce? Te întorci în Mystic Falls la viaţa ca cel urât, ca hibridul malefic?
E chiar atât de important ca lumea să tremure de teamă la sunetul numelui tău?
Lumea tremură de teamă pentru că am puterea să-i fac să se teamă.
Ce îmi va oferi acest copil? Îmi va garanta putere?
Familia e putere, Niklaus.
Dragostea, loialitatea, asta e putere.
Asta am jurat acum 1000 de ani...
...înainte ca viaţa să-ţi smulgă şi umanitatea rămasă.
Înainte ca egoul, furia, paranoia să te facă persoana dinaintea mea...
...cineva pe care abia îl recunosc ca propriul frate.
Ăştia suntem noi, familia Originală.
Şi rămânem împreună, mereu şi pentru totdeauna.
Îţi cer să rămâi aici.
Te voi ajuta şi-ţi voi sta alături. Îţi voi fi frate.
Vom construi o casă aici împreună.
Aşa că salvează fata asta.
Salvează-ţi copilul.
Nu.
Ei bine, el face ce face de obicei.
Când i se oferă şansa la fericire, Klaus fuge în direcţia opusă.
Copilului ăluia, dacă e al lui măcar, îi e mai bine fără el.
Lui nu îi e mai bine fără copilul ăla, şi nici nouă.
Dragă, bun Elijah, fratele nostru arareori provoacă altceva în afară de suferinţă.
În ce moment al vieţii nu îi vei mai căuta mântuirea?
Nu îi voi mai căuta mântuirea...
...când voi crede că nu mai e vreuna de găsit.
Ţi-aş face un rezumat detaliat...
...dar ai aerul cuiva care a pândit şi a ascultat.
Va găsi o cale. Îl ştii pe Elijah.
Nu se va opri până nu-l va convinge pe Klaus.
Ştiu că te consideri expertă în dinamicile între fraţi...
...dar tu nu-mi cunoşti fraţii pe jumătate pe cât îi cunosc eu.
Greşeşti.
Klaus nu va fi în stare să renunţe la asta.
El şi cu mine suntem la fel.
Manipulăm, dorim putere, controlăm, pedepsim...
...dar acţiunile noastre sunt conduse de un singur lucru dinăuntru.
-Şi care e acela? -Suntem singuri.
Şi urâm asta.
Spune-i lui Elijah să mă sune când vine acasă. Îl voi aştepta.
Hei, omule, unde ai fugit?
Adică minionii tăi nu îmi mai documentează fiecare mişcare?
Cineva te-a enervat. Ce pot face?
Spune-mi care-i chestia asta pe care o ai cu vrăjitoarele.
-Ne-am întors la asta? -Da, ne-am întors.
Ştii că îţi datorez tot ce am. Dar trebuie să trag linia la asta.
Asta e treaba mea. Eu controlez vrăjitoarele în oraşul meu. S-o lăsăm aşa.
-Oraşul tău? -Să fii sigur.
E amuzant, pentru că atunci când am plecat acum un secol...
...erai un mic bătăuş patetic tremurând de la plesnitul bicelor...
...celor care te ţineau jos. Acum uită-te la tine. Stăpân pe domeniul tău.
Prinţul oraşului.
-Aş vrea să ştiu cum. -De ce?
Gelos?
Hei, omule, înţeleg. Acum 300 de ani ai ajutat la construirea...
...unei colonii penale în ceva mare. Ai început, apoi ai plecat.
De fapt, ai fugit.
Eu l-am terminat. Uită-te în jur.
Vampirii conduc oraşul acum.
Nu trebuie să trăim în umbre ca şobolanii.
Localnicii privesc în cealaltă direcţie.
Am scăpat de vârcolaci, chiar am găsit o cale de a suprima vrăjitoarele.
Sângele nu se opreşte niciodată din curs, iar petrecerile nu se opresc niciodată.
Vrei să treci pe aici, vrei să stai puţin? Super.
Ce e al meu e şi al tău, dar e al meu!
Casa mea, familia mea, regulile mele.
-Şi dacă cineva încalcă regulile? -Moare.
Mila e pentru cei slabi. Tu m-ai învăţat şi asta.
Şi nu sunt prinţul Cartierului, amice. Sunt regele!
Arată-mi nişte respect.
Prietenul tău va fi mort până în weekend.
Ceea ce înseamnă că am încălcat una din regulile tale.
Şi totuşi, nu pot fi ucis.
Sunt nemuritor.
Cine are puterea acum, prietene?
Tipul 100 de dolari.
Barmaniţa curajoasă.
-Camille. E un nume francez. -E nume de bunică.
Spune-mi Cami. E minunat, nu-i aşa?
-Pictezi? -Nu, dar admir.
-Fiecare artist are o poveste, ştii? -Şi care crezi că e povestea lui?
E furios.
Întunecată. Nu se simte sigur şi nu ştie ce să facă despre asta.
Îşi doreşte să fi putut să-şi controleze...
...demonii în loc să-l controleze ei pe el.
E pierdut.
Singur.
Sau poate a băut prea mult în seara asta.
Scuze, absolventă de psihologie cu prea mult zel.
Nu.
Cred că aveai probabil dreptate prima dată.
Deci tu...
...pictezi?
Eşti aici să-mi faci o altă morală despre bucuriile paternităţii?
Am spus tot ce aveam de zis.
Am uitat cât de mult îmi plăcea oraşul ăla.
Eu nu am uitat.
Toate secolele petrecute împreună, totuşi pot număra pe degetele de la o mână...
...de câte ori familia noastră a fost cu adevărat fericită.
Am urât să plecăm de aici.
La fel şi eu.
La ce te gândeşti, frate?
Pentru o mie de ani am trăit în frică.
Oricând mă instalam undeva...
...tata ne-ar vâna...
Şi m-ar goni.
M-a făcut să mă simt lipsit de putere.
Şi am urât asta.
Oraşul ăsta mi-a fost casă odată.
Şi în absenţa mea, Marcel a obţinut tot ce mi-am dorit vreodată.
Putere, loialitate, familie.
L-am făcut după asemănarea mea şi m-a întrecut.
Vreau ce are el.
Vreau să fiu rege.
Şi cum rămâne cu Hayley şi copilul?
Fiecare rege are nevoie de urmaş.
Deci cum propui să funcţioneze asta?
Fratele tău trebuie să-şi consolideze locul în lumea lui Marcel.
Cercul apropiat, diurni, de acolo începem.
Sunt prietenii lui, familia. Îl vom lovi unde-l doare.
Am avut timp să mă gândesc azi-noapte.
Nu sunt inamicul tău. Unde familia mea a eşuat în oraşul ăsta--
Marcel a avut succes.
Sângele meu îl va vindeca...
...de parcă nici nu s-a întâmplat.
Cartierul e casa ta, dar mi-ar plăcea să rămân o vreme...
...dacă mai sunt binevenit.
Caroline. Stau în unul dintre locurile mele preferate din Lume...
...înconjurat de mâncare, muzică, artă, cultură...
...şi nu pot să mă gândesc decât cât de mult îmi doresc să ţi le arăt.
Poate într-o zi, mă vei lăsa.
Deci asta este? Se presupune doar să-mi împachetez şi să plec de tot?
-Să-mi uit viaţa, despre leac? -Leacul a fost o prostie.
Te-ar fi dezbrăcat de tot ce eşti, pentru ce?
-Mai multe baluri de liceu? -Am vrut să fiu om, să am copii, familie.
-Stau înaintea ta oferindu-ţi-le pe ambele -Şi dacă decid să nu vin?
Un pumnal în inimă şi înapoi în cutie?
Mi-am prezentat oferta.
Familia ta are nevoie tine.
Acum, ce alegeri faci acum depinde de tine.
Nu îi datorez nimic.
Nu îi doresc nicio bucurie. Ori dragoste.
Voi sta aici şi-mi voi trăi viaţa cum vreau eu...
...şi dacă eşti deştept, îţi sugerez acelaşi lucru.
Are dreptate.
Fii deştept, Elijah.
Klaus e complet nebun de legat, să nu mai menţionez complet irecuperabil.
Lasă-l să înceapă aventura asta şi hai să o începem şi noi pe a noastră.
Mi-am pierdut atât de mult din viaţă din cauza lui Klaus. Şi tu la fel.
E rândul tău. Elijah, te rog.
Katerina....
Adio.
-Arăţi oribil. -Mi-e foame.
-Nu că ţi-ar păsa. -Dar îmi pasă.
Asta nu e toată ideea.
Mie îmi pasă, ţie nu-ţi pasă. E timpul ca asta să se schimbe.
-Verbină? -Cum te face să te simţi?
Rănită pentru că te-aş trăda?
Supărată pentru că ţi-aş cauza durere? Sau speriată?
Pentru că ştii că va deveni mult mai rău?
Mereu aţi vrut să vă jucaţi.
Daţi-i bătaie.
Să vedem cine cedează primul.
Eu...
...sau voi. ne cedează primul.