בפרקים הקודמים:
דיימון, אל תעזוב! -כדי להציל את עצמי
הייתי צריך לכבות את האנושיות שלי. בלי חרטות. השתווינו, אנזו.
את יודעת מה הסיבה שאנחנו יחד? כי קלאוס אישר להיות יחד.
אתה מבטיח ללכת ולעולם לא לחזור, אז כן, אהיה כנה איתך
לגבי מה שאני רוצה. -אני אלך ולעולם לא אשוב.
ערפד הרג את הוריי.
אולי זו היית את. -זה היה רק אני.
אני רע, אלנה. אני רע לך. ואני בוחר לשחרר אותך.
כשאשיג את אלנה בחזרה, תזכור שאתה
שכנעת אותי לא לעשות את הדבר הנכון למען האנושות.
את נוסעת. יש לך היכולת להמשיך לחיות בגוף של מישהו אחר.
צריך למצוא מישהי שתלמד את לחש הנוסעים.
דברי איתי. זה עבד? -בטח שזה עבד.
אני קתרין פירס. אני שורדת.
נחשי מי? -מעניין.
אלנה גילברט? -כן.
את במצב רוח טוב.
זה יום טוב. אנחנו בחיים.
כן, אנחנו חיים. ונחגוג היום בערב.
נכון מאוד.
על מה רצית לדבר איתי? -אתה עדיין שותה ורבנה?
לא. אני עונד את הצמיד הזה למקרה שמישהו יזדקק לדם שלי, זוכרת?
זה יכאב לי יותר משזה יכאב לך.
מה את עושה? אני צריך את זה.
בקצרה, אני קתרין. לא אלנה.
קתרין מתה.
לא בדיוק.
בזמן שאתם שיחקתם משחקי שתייה, הרמתם כוסית לציין כמה הייתי נוראה,
אני תכננתי תכנית להעביר את עצמי לראשה החמוד של אלנה.
אלוהים.
אני צריכה קורס מזורז על הדברים של אלנה.
היא בקולג' עכשיו, בוגרת.
וחשבתי לעצמי, מי מכיר אותה יותר טוב מהידיד הניתן לכפייה שלה?
אז מה דעתך? איך השמלה שלי?
היא צועקת בטוחה וצפויה. אני צודקת? או שאני צודקת?
אני לא עושה את זה.
פשוט תכפי עליו כבר. -תוציאי מזה ישר את הכיף, למה לא?
תשתף פעולה עם הסוד שלי, מאטי.
אלנה הייתה לובשת את זה למסיבה?
לא את השמלה. כן את הנעליים.
עכשיו בוא נדבר בכנות על הדבר האדום שקורה בשיער שלי.
אז את מתה ותופסת לה טרמפ על המוח?
בינתיים. עד שאהפוך את זה לקבוע.
קבוע? איך? -הלו? השיער.
למה היא צבעה?
לא יודע. זה נעשה בניו יורק אחרי שכיבתה את אנושיותה.
אבל האנושיות שלה חזרה עכשיו. מעולה. זה עף.
אוקיי. מתי יש לג'רמי יום הולדת?
באוקטובר 13.
מתי יום ההולדת של אלנה? -ביוני 22.
מה הכתובת שלי? -רחוב מייפל 2104.
אבל שרפת את הבית שלך.
אני יודעת. זו הייתה שאלה מכשילה.
עבודה טובה.
את מי אני יותר מחבבת, בוני או קרוליין? בבקשה שקרוליין.
את שתיהן באותה מידה.
איזו הפתעה.
עוד שאלה אחרונה.
היא מאוד חשובה כי אזדקק לה אחר כך.
איך בדיוק אלנה גילברט נפרדה ממך?
יומני הערפד
- מוקדם יותר באותו היום -
מיה אמרה שהיא צריכה את הגופה שלך.
הגופה שלי?
למה נוסעים כאלה מפחידים?
תהיי נחמדה. בלי מיה לא היית בחיים, או בתוך הגוף של אלנה עכשיו.
אני יודעת. הייתה מתה בגופתי.
גופה שאיזו נוסעת אומרת שהיא זקוקה לה.
את רואה למה זה מפחיד? -את רוצה לשלוט על גופה של אלנה?
תראי, אני מבינה. בסדר?
אין לנו מושג מתי התודעה של אלנה תצוץ.
רוצה לספר מה את עושה שם?
תעלי למיטה.
רק למקרה שאלנה תחליט לצוץ בזמן שאני משיגה את הגוף שלך.
אז פשוט אהיה תקועה במלון, קשורה למיטה?
כשדיימון סאלבטור משאיר לי הודעות?
תזכירי לי שוב איך זה יותר טוב מהמוות?
כי ברגע שמיה תעשה את הלחש, אלנה תיעלם לנצח.
והגוף הזה יהיה שלך לתמיד.
איפה היית?
בחוץ. -תגדיר "בחוץ".
אחד שדוחף את אפו לעניינים של אחרים.
אה, סליחה. הגדרתי "מעצבן".
מצחיק. -גופתה המרקיבה של קתרין
הסריחה את הבית, נפטרתי ממנה.
זו יכולה להיות בעיה קטנה. -למה?
כי באתי לקחת את גופתה של קתרין.
אין לך מזל. את לא מקבלת אותה.
אימי ביקשה להיקבר עם משפחתה בבולגריה.
ושום דבר לא מסב לי אושר כמו למנוע ממה את משאלתה האחרונה.
למי אכפת? קתרין מתה. תן לה את הגופה.
הכלבה הרסה את חיינו. נדיה הכירה אותה מה, חמש דקות?
תגיד לי איפה היא.
הדבר הכי נחמד שקתרין אי פעם תעשה,
זה להאכיל את התולעים שיסעדו מבשרה.
תוותרי, את לא מקבלת אותה חזרה.
ראית את הטלפון שלי?
טיי.
ראית את הטלפון שלי?
אני מאחר לעבודה.
תראה אותך, קפטן אחריות.
הנה. הצטרף לארוחת בוקר.
לא, אתה יודע, אני בסדר. מאחר והשעה... 07:42.
איי איי, קפטן.
בסדר.
אז תספר לי מה קרה בניו אורלינס?
ובכן, היו מכשפות.
במיה, כמה מקוריים.
זה לא משנה כי זה נגמר. זה בעבר. אין יותר דרמה.
אני פותח דף חדש.
טוב. אז אנחנו חוגגים.
אני עורך לך מסיבת שיבה הביתה.
רגע, מה?
לא. -כן.
אז תנקה כאן ותזמין כמה אנשים.
ו... תתקלח.
כי אתה מסריח.
פתוח.
היי.
את מנקה את האח? -כן.
אתה יודע, כל החומרים המסרטנים האלה.
אני מנקה מתוך לחץ. אני בלחץ.
אז אני מנקה. דרמה עם בנים.
לא שאכפת לך.
באתי לאלנה, אבל נראה שהיא לא כאן.
אני יכול לחזור יותר מאוחר. -אוכל למסור לה הודעה.
כן, את יכולה למסור לה שווס כבר לא יהווה בעיה?
הקרן המשפחתית נכנסה ויכולתי לקצץ את כל המימון של אוגוסטין.
אז אין יותר ניסויים בערפדים?
כן, זה נגמר.
ואת יכולה...
תגידי לה שאני מצטער.
אני ממש מצטער. על הכל.
אגיד לה.
בסדר.
ארון וויטמור, בדיוק מי שחיפשתי.
אנזו.
היי, אני צריך טובה.
את יודעת שדיימון ניסה להיות אצילי ונפרד מאלנה?
בטח. הייתה שמפנייה.
כן. דיי שכנעתי אותו שהוא היה אידיוט.
מה עשית? -ועכשיו הוא קצת מצוברח,
ונראה לי שהוא ניסה להשיג את אלנה,
אבל היא לא התקשרה אליו חזרה.
הייתי שמחה לעזור
אם הייתי חושבת שהוא טוב לה... אבל אני לא.
איך היית מרגישה לו היו שופטים אותך רק לפי מי שאת נמשכת אליו?
בחייך. -למה? אתה יודע משהו?
למה? יש משהו שעליי לדעת?
אני מתכוונת... האם אתה בטוח שזה מה שאתה רוצה?
אלנה ודיימון או דיימון ואלנה, או...
אני יודעת שיש איזה כינוי שם איפשהו.
תקשיבי. אני באמת חושב שאלנה טובה לדיימון.
היא משמחת אותו. וכולנו יודעים שכשדיימון שמח...
הוא לא יוצא להרוג אנשים. אני מניחה שזה טוב לאנושות.
בדיוק. -אבל אפילו לו רציתי לעזור,
היא לא כאן, חשבתי שהיא איתך. -היא אמרה שהיא ישנה אצל וויטמור.
טוב, זה מוזר.
אז איפה היא לעזאזל?
הדבר הזה מפסיק לפעמים?
איפה אני?
מה קורה כאן?
אלוהים אדירים.
קתרין.
שלום, אלנה.
את. הכנסת את קתרין אליי במקום שתיכנס אלייך.
צאי.
מה קרה? -אלנה גילברט קרתה.
נפלא. היא נלחמת.
זה רק עניין של זמן עד שהיא תצא שוב.
השגת את גופתי?
בחייך. קתרין נמצאת בדיוק במקום המתאים לה.
אני לא מחזיר את הגופה. תפסיק להסתכל עליי במבט זעוף.
זה לא. זה מבט "אתה מתנהג כמו מניאק".
אלנה לא חזרה אליך. זה מאמלל אותך.
כן, אני אומלל לגמרי. זאת אשמתך, אמרת לי להשיג אותה בחזרה.
אתה אומלל כי עשית את מה שאתה תמיד עושה.
הייתה לך בעיה ובמקום להתמודד, ניתקת קשר וברחת.
אתה נהנה מזה קצת יותר מדי.
אז, בוני לקחה את ג'רמי לבקר את אמא שלה, ואף אחד מהם לא דיבר עם אלנה.
מי הזמין אותך?
תתחפפי. -אני הזמנתי אותה.
קרוליין הסכימה לעזור להחזיר את אלנה.
את?
את שונאת אותי.
פעם אמרת לי שלקרוא לי "שטן" זה עלבון לשטן.
ובכן, אף אחד לא מושלם.
לזה הידרדרנו? אתה מביא לי עצות על אהבה מהמתחסדת?
אני יכולה להיות בלתי צפויה. וגם חסרת אחריות.
מה קורה כאן? אתם משמרטפים עליי?
אבל רק מבלים. משוחחים. -אני לא צריך את זה.
ואני לא זקוק לעזרתך.
אני מניח שכדאי שתנסי שוב את אלנה.
ברצינות, מעולם לא פגשתי קבוצת אנשים תלותיים יותר.
זה לא מספיק גרוע שדיימון מנסה לזכות בי חזרה,
אני גם מקבלת "איפה את?".
"אני דואגת לך".
"תתקשרי אליי". "את הולכת למסיבה של טיילר?".
זה פלא שלדבר הזה עוד יש סוללה.
הם מתחילים לחשוד. -כן.
עלינו למצוא את גופתך.
סטפן כתב ושאל אם אני הולכת למסיבה של טיילר.
אולי אני כן אלך.
אשכנע את כולם שאלנה חיה ושלומה טוב.
ואשאר את דיימון כדרך אגב איפה הוא קבר אותי.
לא. אין סיכוי.
אמרת זאת בעצמך, זה עניין של זמן עד שאלנה תופיע שוב.
אז בואי. דחפי אותה חזרה פנימה אם זה קורה.
זה לא המקום בשבילך להיות בו, סביב כל חבריה.
התחזיתי לאלנה 1,000,000 פעם.
אני יכולה לחקות כל תנועה שלה.
זה שונה.
את לא מתחזה לאלנה.
את אלנה.
מה יום ההולדת שלה?
באיזו כיתה היא וקרוליין נפגשנו? איפה היא נישקה את סטפן לראשונה?
טוב. הבנתי את הנקודה שלך. אצטרך לרענן ידע לגבי כמה עובדות מעניינות.
ואני יודעת בדיוק מי יכול לעזור לנו.
היית הבעלים של הבית שלי. -לפי החוק. זה לא ששילמתי את החשבונות.
כן, אבל זה אומר שתצטרך להזמין כמה אנשים פנימה הלילה.
אנשים כמו אלנה. סטפן.
זאת הדרך שלך לשאול אם הזמנתי את קרוליין?
אפשר לומר.
כן, היא באה.
אז כשאתה אומר שאתה פותח דף חדש, אתה בעצם אומר שאתה רוצה את קרוליין.
פשוט תביא את הכוסות. טוב?
אלנה, היי. -היי מאטי.
מאטי? -מאט.
כלומר...
מאט. קיוויתי שתוכל לעזור לי עם משהו.
נחש מי? מעניין.
אנזו. -שלום, דיימון.
יש לנו עניין קטן לטפל בו.
פספסת נקודה.
אני אוהב אש טובה.
זה אירוני, נכון? אתה יודע, מאחר שהשארת אותי להישרף בחיים באחת.
לא עשינו זאת כבר?
ניסית לגרום לי להרגיש אשם. הצלתי את חייך. אנחנו שווים.
מה יש בתיק?
יותר כמו "מי".
מהפעם האחרונה שדיברנו, חיפשתי כיוון בחיים.
עשיתי טיול לספר, ועשיתי מחקר קטן.
שגילה לי שאתה
הרגת כמעט את כל חברי משפחת וויטמור מאז בריחתך,
והשארת כל פעם רק אחד בחיים כדי שיישא את השם.
וייצור דור חדש של קורבנות שתוכל לשחוט.
בדיוק כפי שאמרת שתעשה, אז כשהיינו שותפים לתא.
אתה מכיר אותי. אוהב לעמוד בהבטחותיי.
וחשבתי לעצמי שאולי מחקתי לך את החוב מוקדם מדי.
שלמעשה, דיימון סאלבטור שאני זוכר עדיין בחיים.
ויש לי מתנה בשבילו.
הבאת לי את אהרון וויטמור.
חי. -הוא בן משפחת וויטמור האחרון.
אתה זוכר את שעון הוורבנה הזה? ד"ר וויטמור מעולם לא הוריד אותו.
אפילו כשהוא חיטט בחלל החזה שלנו.
זה רק הולם שאהרון יענוד אותו במותו.
אז אתה רוצה להרוג אותו? או שאעשה זאת אני?
אין מצב.
מאט.
אלנה, היי. כנסי.
תודה.
זה לא היה מביך בכלל. -כן. מצטער על זה.
זה בסדר.
לך תמצא בלונדינית להתחיל איתה.
אני הולך להסתובב. צריכה משהו? -אני מסודרת. תודה.
היי. -אלנה.
את בחיים. -בטח שאני בחיים.
וואו, סטפן סאלבטור שותה בירה בכוס.
רוצה לראות איפה טיילר שומר את הוויסקי?
לא. אני מנסה להתרחק משתייה חזקה.
היי, אז איפה היית?
קרוליין עמדה לשלוח משלחת חיפוש עבורך.
הסתובבתי.
חשבתי. עיכלתי.
ניסיתי להבין איך להתמודד עם כל העניין הזה עם דיימון.
את יודעת שטעית, נכון? הוא רוצה אותך חזרה.
כן, אני יודעת.
חכה, זה לא קצת מוזר בשבילך?
זה מאוד מוזר.
אבל אני מכיר את אחי, ואני יודע שהוא אדם טוב יותר איתך מאשר בלעדייך.
אז מה שלומך?
איך אתה מתמודד עם כל זה שקתרין מתה?
אני בסדר.
סטפן, אתה לא צריך להחביא את רגשותיך.
לא, בכנות, אני בסדר.
את יודעת, היה לנו קטע, זה הסתיים,
והיא מתה.
ואני בסדר.
הכרת אותה איזה 150 שנה.
הלב שלך לא קצת שבור? כאילו, אפילו אני מרגישה קצת רע.
אולי כדאי שנערוך לה איזו לוויה. או משהו.
לוויה?
איפה היא קבורה?
כדאי שלפחות אביא פרחים או משהו.
אין לי מושג. דיימון אמר שהוא שם אותה
איפה שתמיד הייתה אמורה להיות.
אופייני לדיימון.
כמה שנהניתי מהוויסקי האיכותי שלך,
אני בטוח שהמשקה הבא יהיה טעים יותר,
עם צליל צרחות המוות של ארון הצעיר מצלצל באוזנינו.
והידיעה שהנקמה האחרונה שלך העניקה לשנינו סגירת מעגל והתחלה חדשה.
אני סקרן.
אתה מבקש מכל חבריך להוכיח את נאמנותם על ידי רצח בזמן המשקה?
סבא שלו חתך את העיניים שלנו עם איזמל.
חיסלת את כל שאר בני משפחת וויטמור, חשבתי שתרצה בכך.
אתה תאמין שהוא חבר של חברה? -לא.
כי זה יכריח אותי להאמין שהתרככת.
כששנינו יודעים שהדחף הראשון שלך כשהצגתי לך אותו
היה לשסף את גרונו.
תראה לי שידידי הוותיק עוד נמצא שם איפשהו.
סיים את זה. בשביל שנינו.
תזמון ממש גרוע, בלונדי, אני מתמודד עם מישהו מהעבר.
אז תתמודד עם זה במהירות ותזוז לבית של טיילר. אלנה כאן.
נראה שהוא מתעורר.
זמן להחליט. אתה תהרוג אותו או אני?
אני שונא מועדי הגשה.
לא צפיתי את זה. -אני לא יכול להרוג אותך.
סיפור ארוך. -כי אלנה תשנא אותך בגלל זה.
לכן אתה לא יכול להרוג אותי.
תחזור לקולג' ותארוז את כל החיים שלך.
יש כביש מהיר שיוצא מהעיר. סע צפונה עד שתפגע בקרח.
אל תחזור לעולם.
כמה מקומי מצידך.
מסתבר שאלנה הייתה עושה דברים מהסוג הזה.
אני באמת מתחילה לרחם עליה.
גילית איפה הגופה שלך או לא? -סטפן אמר
שדיימון שם אותי איפה שתמיד הייתי אמורה להיות.
חידה? -במשך 145 שנים,
דיימון חשב שאני בקבר מתחת לכנסייה הישנה.
כמה הוא התאכזב כשלא הייתי שם.
בואי נקווה שאת שם הפעם. -כן, נכון.
עכשיו תיפרדי מכולם. אי אפשר שיעקבו אחרינו.
הנה את. התקשרתי, ושלחתי הודעות.
מצטערת, נגמרה לי הסוללה.
על מה רצית לדבר?
עשית משהו רע. -אני בטוחה שזה לא נורא.
את אפילו לא יודעת מה זה. אלנה, עצרי.
זה ממש חשוב.
בסדר, אני מצטערת.
ספרי לי. מה קרה?
מה היית אומר לו סיפרתי לך
שכאשר אדם נוראי מסוים היה בעיר נתקלתי בו ביער,
וסוג של נישקתי אותו.
הוא היה שם, והוא רצה לנשק אותי, אז חשבתי שפשוט נתמזמז,
אבל אז היה ממש כיף לנשק אותו,
אז סוג של לגמרי שכבתי איתו.
אבל אני נשבעת שלא תכננתי את זה, ועכשיו אני מרגישה נורא.
ואנחנו מדברות על...
קלאוס.
אה, וואו, זה...
זה...
וואו, באמת? -הייתי ממציאה משהו כזה?
ולכן אני צריכה שתגידי לי איזה אדם נורא אני.
למעשה את אחד האנשים הכי פחות נוראיים שאני מכירה.
אז ספרי לי.
איך זה היה? את יודעת, בהשוואה לטיילר.
אלנה גילברט. -קרוליין פורבס, בחייך.
שפכי. -אני...
עכשיו אחרי ששכבת עם קלאוס, איך זה היה?
אני לא עונה על זה.
את כן.
אלוהים אדירים.
לקח לך המון זמן.
העמדתי פנים שאכפת לי.
זה דרש המון זמן.
בואו נסיים עם זה.
כדי לחתום את נשמתה של קתרין בגופה של אלנה, אזדקק לקצת מדמך.
ואז...
תשחיתי את הגוף שלי. מקסים.
לנוסעים אין גישה לקסם מסורתי,
אז אנחנו מאלתרים.
עכשיו שתקי. אני צריכה להתרכז.
אז, מה קורה עכשיו?
קתרין, אם את רוצה להיפרד מאלנה לנצח, אני זקוקה לדממה.
את בסדר?
תחסכי את דאגות-הבת שלך, אני בסדר.
צאי. -תן לי להסביר.
לא, תני לי להסביר.
קלאוס הרג אלפי אנשים.
דודה של אלנה.
חבורה של בני כלאיים.
חבריי.
קרוליין...
הוא הרג את אמא שלי!
אני יודעת.
אני כל כך מצטערת. -פשוט תפסיקי!
אני הלכתי בפעם האחרונה. עכשיו זה תורך.
לכי.
לא.
אל תתקרבי עוד צעד, קרוליין.
אם רק... -אמרתי לך ללכת!
אתה שיכור. -תוריד את הידיים שלך.
מה הבעיה שלך? -אתה לא יודע?
היא שכבה עם קלאוס.
בדיוק.
אתה יודע, שיכור או לא...
לא מגיע לה את זה.
מעולם לא אמרת לי לאן רצית ללכת.
לאן רציתי ללכת?
כשנשלים את הלחש.
איפה נתחיל את הסיור העולמי שלנו?
תני לי לסיים. רק עוד כמה שניות וסיימתי.
אלנה.
צאי.
מה אמרת? לא שמעתי אותך.
דונובן, אתה כאן?
מיה.
את בסדר?
פשוט סיימי את הלחש.
לא. לא, לא. אתם צוחקים עליי.
אלוהים.
לא. לא.
לא.
קתרינה, הרשי לי להציג לך את הלורד ניקלאוס.
קראי לי קלאוס.
קדימה, נשק אותי. או שתהרוג אותי.
קתרין, צאי לי מהראש.
אוהב אותך לנצח.
לנצח זה הרבה מאוד זמן.
לא.
עבדתי על אחד מכם.
לא. לא.
דיימון!
דיימון. תודה לאל.
מה קרה?
זה נעשה.
בסדר.
אלנה.
היי.
תגידי משהו, בבקשה.
חיפשתי אותך בכל מקום.
אנחנו צריכים לדבר. -כן, גם אני רוצה לדבר.
ההודעות הקוליות בטלפון שלך, זה אני. למקרה שמחקת ולא שמעת אותן.
הקשבתי לכל מילה.
אז את יודעת עד כמה פישלתי.
השתפנתי, אלנה.
ברחתי כי הייתי משוכנע שאהרוס אותך.
לא על זה מדובר... -פשוט תקשיבי לי. תקשיבי לי.
את באמת האדם הכי טוב שאי פעם הכרתי.
וזה שחשבתי שאוכל לשנות אותך זה לתת לי הרבה יותר מדי קרדיט,
ולך, אפילו לא קרוב למספיק.
את ההשפעה הכי טובה עליי.
אני צריך אותך.
את הטוב.
ואני צריך קצת טוב בחיי.
כי בלעדייך...
יש המון חשכה.
זה הרבה לחץ, דיימון. -אני יודע, אלנה...
לא. לא. תורי עכשיו.
כן.
אני אוהבת את זה שאני עושה אותך אדם טוב יותר.
אני אוהבת שאני גורמת לך להיות מאושר,
אבל אני לא רוצה שתחיה רק למעני.
אני לא רוצה לדאוג ממה שיקרה
בכל פעם שנריב, או אם ניפרד שוב.
או על מי תוציא את זה.
חכי, על מה את מדברת?
אני יודעת מה עשית לקתרין, דיימון.
היא הייתה חלשה וגססה.
ואתה עינית אותה.
איך זה קשור לקתרין?
זה לא. זה קשור אליך.
זה קשור אליך.
לאדם שאני לא יכולה לשנות.
והאדם שאתה באמת.
האדם הזה צדק כששחרר אותי.
אני מצטערת, דיימון.
אבל זה נגמר.
אנחנו סיימנו.
דיימון.
בחייך.
עמוק בפנים, אתה בטוח נהנה מזה קצת.
היי.
אתה יודע מה הבנתי הלילה?
זה בית ענקי.
אני גר באחוזה.
ההורים שלי מתו.
הבחורה שלי שכבה עם האויב שלי.
ואין לי שמץ של מושג מה אעשה עם שארית חיי.
שהם... שים לב לזה.
יימשכו לנצח.
אבל יש לי בית ענקי.
למה שלא נצא ממנו לכמה זמן?
אתה יודע? נלך לאנשהו.
נהיה בכל מקום אחר.
קלאוס העביר אותי גיהינום בניו אורלינס, מאט.
הוא מחץ אותי.
ובדיוק כשחשבתי שזה נגמר...
שהוא לא יכול יותר להשמיד שום דבר,
או לעשות משהו יותר גרוע...
אז זהו? זה עבד?
נסי לא להישמע כל כך מתרשמת.
אבל כן, לקתרין פירס יש שליטה קבועה
על גופה של אלנה גילברט.
עכשיו, לגבי התשלום שדיברנו עליו?
זה היה הכרחי?
לא, אבל היה הייתה קצה פתוח, ואני שונאת את זה.
היא הפחידה אותי בכל מקרה.
קרה. מניפולטיבית. שיער טוב.
את באמת הבת שלי.
אם זו דרכך להודות לי, שמרי את זה לדרך.
אני לא הולכת.
בפעם הראשונה מזה 500 שנה...
אני חופשייה.
אף אחד לא רודף אחריי.
לעזאזל, חצי מהאנשים בעיר הזאת
יתאבדו כדי להגן על אלנה גילברט.
ומה לגביי?
את אישה בוגרת.
את יכולה להחליט לבד.
אבל אם רוצה את דעתי...
הישארי.
אני לא אומרת שאלמד איך להיות אמא טובה, אבל...
אני אנסה.
יש לי את כל הזמן בעולם להצליח.
חיפשתי אותך במשך מאות. אני לא עוזבת עכשיו.
אבל שתינו יודעות שאת רוצה יותר מזמן איכות של אמא ובת.
את צודקת.
אני רוצה את הכל.
אני רוצה את הבת שלי.
רוצה להיות בת אלמוות.
ורוצה את סטפן סאלבטור.
הוא אהבת האמת שלי.
ובכן...
אני לא רוצה להיות האדם שיעמוד בדרכך.
היי.
הנה את. חיפשתי אותך בכל מקום.
טוב, לא מצאתי סלע גדול מספיק לזחול תחתיו, אז...
אתה חבר שלי. אני צריכה שתגיד לי את האמת.
אני אדם נורא?
אז בגלל באת לכאן?
בסדר.
תני לי לשאול אותך.
כשגילית עליי ועל קתרין, מה הייתה המחשבה הראשונה שלך?
בכנות, חשבתי שזה מגעיל.
רואה? ואם היית נוטרת לי טינה על זה,
לא היית יושבת איתי עכשיו.
או שאולי באתי לכאן כי אני יודעת שאתה רואה את הטוב באנשים
טוב. מישהו צריך להגיד את זה. אז הנה.
את מוכנה?
קרוליין...
את אדם נוראי. טוב?
את לא מתחשבת. את שטחית.
לא ניתן לסמוך עלייך בכלל. -היי.
אני... אני פגיעה. אל תהיה רשע. -יודעת מה? עכשיו שאני חושב על זה,
אין לי מושג מה קלאוס מצא בך.
מה הוא חשב? -שתוק.
היי, אתה בסדר?
אתה בסדר?
מרגיש מצוין.
חיכינו לך.
דיימון מלמד אותי משחק קטן.
מבין, הוא הבטיח לי שתהיה על הכביש הזה ביציאה מהעיר.
אמרת שתשחרר אותי. -שחררתי.
ניסיתי.
אלנה יודעת שאתה כאן?
היא הסיבה שאני כאן.
לא, תמחק את זה.
אני הסיבה שאני כאן.
מה אתה רוצה, דיימון?
אני רוצה את אותו הדבר כמוך.
לחזור בזמן. לתקן את העבר. להחזיר מישהו שאיבדתי.
כל מי שאיבדתי איבדתי באשמתך.
רצחת את כל משפחתי. אתה.
מסיבה מוצדקת.
בכל אופן, עשיתי זאת.
קרעתי אות לגזרים. אהבתי את הצליל שהם עשו.
כי הבנתי שזה מגיע להם.
כמוך.
אלנה הייתה טובה מדי בשבילך.
פעם חשבתי ככה. כן.
היה עליי להשתפר כדי להיות ראוי לאהבתה, ועליה להידרדר כדי לקבל את אהבתי.
הייתי שוכב באמצע הכביש, מביט בכוכבים,
מנהל שיחות עם אנשים כמוך,
ומנסה לשכנע את עצמי שלהרוג אותם זה דחף רע.
ושלחמול על חייהם זה הדבר הנכון לעשות.
אז מה עשית? הרגת אותם?
זה לא משנה. העניין הוא שהייתי חצוי.
וכרגע, ברגע הזה,
הכל ברור כשמש.
אלנה חושבת שאני מפלצת.
ואתה יודע מה? היא צודקת.
עכשיו, זה דיימון סאלבטור שאני זוכר.
יומני הערפד סאלבטור שאני זוכר.