-Tidligere på The Vampire Diaries: -Damon er borte.
Betving meg til å glemme ham.
-Hvem er Damon Salvatore? -Han er et monster.
Hvor faen er vi?
-1994. -Vi kommer aldri ut.
Det er noen andre her.
Vi kommer hjem med en relikvie som kan samle formørkelsens kraft.
Det heter en bestiger.
-Nå gjør du det igjen. -Hva, da?
Den greia hvor du er slem fordi du liker noen.
Det er kjæresten min, Ivy. Noen drepte henne i går, rett foran meg.
Enzo fikk meg til å drikke blodet hans...
...og nå er jeg så tørst.
Vampyrer myrdet min kone.
Og jeg skal få ham til å navngi alle sine vampyrvenner.
-Hallo? -Hei.
Tripp Cook. Ville bare takke deg for at du ga meg den vampyren, Enzo.
Han har vært til stor hjelp.
Enzo? Jeg trodde du skulle drepe ham.
Det skal jeg, til sist.
Når jeg vet alt han vet.
Så, hva har han fortalt deg?
Virker som vampyrproblemet i Mystic Falls ikke er så ille.
Han ville gitt dem opp, om han hadde noen navn.
Jeg har gitt ham motivasjon nok.
Vel, det er godt å høre.
Ja. Ser ut som de har flyttet til Savannah.
Jeg har sendt tre av mine karer dit, for å se hva de finner.
-Takk for oppdateringen. -Grunnleggerfamilie.
-Vi må holde sammen, ikke sant? -Absolutt.
Ivy?
Du har ommøblert.
Jeg burde kanskje si at jeg drepte sjefen din. Dean?
Han holdt på å begrave meg da jeg våknet.
Jeg drakk hver dråpe av blodet hans.
-Men det var ikke nok. -Ja, kjenner følelsen.
-Så hvorfor hjelper du meg ikke? -Jeg prøver.
To blodposer og en leksjon om sollys?
Jøss, tusen takk.
-Jeg må få deg ut av Savannah. -Hei, jeg er død på grunn av deg.
Fordi du løy om hvem du var.
Din venn Enzo forvandlet meg til noe fra Buffy the Vampire Slayer.
Når du er vampyr, er alle følelsene sterkere.
Tror du? Se på meg.
Jeg var en anstendig person.
Jeg fikk gode karakterer. Jeg dro hjem til jul.
Jeg hadde en Etsy-butikk.
-Ivy, vær så... -Og nå er jeg en morder.
Og jeg kommer til å drepe flere og flere,-
-og det er bare din feil.
-Stefan? Hva er det du...? -Jeg trenger en tjeneste.
Hva gjør du? Hvorfor denne kofferten?
Vent litt.
Å, gud.
Hvor er jeg? Hva har du gjort?
-Ivy, hvordan skjedde dette? -Enzo skapte henne.
Så brakk Stefan nakken min, og jeg våknet opp i en koffert.
-Så jeg trenger litt hjelp. -Nei.
Nei, nei, nei.
Bare mens jeg får Luke til å lage en dagslysring til henne.
Gi henne en innføring, litt om kontroll.
-Vær så snill? -Dette er ditt problem, ikke mitt.
Ville ikke skjedd om du lot meg være i fred.
Jeg hører dere. Jeg hører alt, liksom, perfekt.
Trenger jeg å minne om at det er en vampyrjeger på ferde?
-Han er i Savannah, så vi er her. -Vet du hva som er tragisk?
Jeg har lest He's Just Not That Into You, og...
-Hold kjeft. -Tripp Cook har bestemt seg for-
-å bli østkystens selvutnevnte vampyrjeger.
Ingen av oss er trygge hvis vi ikke har kontroll.
Hvis noen kan lære henne opp, er det deg.
Du trenger ikke å smigre. Jeg vet det.
Så et par timer bare, og så trenger du aldri meg å se meg igjen.
Er det det du tror jeg vil?
Jeg vet ikke.
Ok.
Når skal vi spise?
Homecoming.
Ok, rekk opp hånda, de som kjenner til-
-den overnaturlige opprinnelsen til denne tradisjonen?
En soldat under borgerkrigen, Nathan Whitmore,-
-vansiret til det ugjenkjennelige gjennom utallige kamper,-
-overlevde dem alle, så han kunne komme hjem-
-til kvinnen han elsket.
Og da han omsider kom hjem til gården,-
-fant han henne i seng med hans bror.
Han gjorde som enhver mann med vettet i behold ville gjort.
Han drepte sin bror med kaldt blod,-
-og jaget sitt livs store kjærlighet ut i maisåkeren.
Jeg må flytte noe greier bort til fotballbanen.
Hvis du vil, kan jeg hente deg etterpå, så drar vi sammen.
Som en date?
-Definitivt ikke. -Men legenden sier-
-at Lady Whitmore er der ute, hvert år, på denne natten,-
-kledd i hvitt og dekket i sin elskers blod,-
-og løper for livet, skrikende igjennom maisåkeren.
Og moralen i historien er: Ikke forelsk deg.
Særlig ikke i din brors kjæreste.
Ok, ha det gøy i kveld, folkens.
Jeg ville nok vært mer forskrekket-
-og advart om dette var for to uker siden.
Damon er vekk men jeg kan fortsatt ha glede av å fordømme valgene han tok.
Når vi snakker om det,-
-har du ombestemt deg om betvingelsen ennå?
Hvorfor sier du "ennå," som om jeg skulle våkne en dag-
-og ønske meg tilbake de traumatiske minnene-
-om å ha elsket en seriemorder?
-Måtte spørre. -Kanskje du har rett.
Kanskje jeg gjør en kjempetabbe...
Eller, kanskje jeg fikk et godt råd av meg selv-
-om hvordan jeg kan være lykkelig, som jeg har tenkt å følge.
Sees på festen?
Jeg venter på festen for vampyrer i 30-årene-
-som akkurat har gjenoppstått.
-Mindre folksomt. -Kom igjen, Ric.
En hettegenser og minus tre turer til frisøren, så er du professor Shane.
Jeg er helt fornøyd med å sitte hjemme og la håret gro.
Du gjemmer deg. Du blir til en selvforaktelig vampyr-eremitt.
Jeg skal si deg noe: Du har fått sjansen til å starte på nytt.
Ta den. Vær lykkelig.
Jeg er lykkelig. Litt.
Akkurat. Ser deg klokken åtte. Bytt skjorte, denne ser jeg for ofte.
Der er du. Bra.
-Skal du ut i kveld? -På homecoming-fredagen?
Nei, jeg skal gjøre lekser.
Sarkasme. En uventet respons.
Bli med meg til maislabyrinten.
Maislabyrint?
-Kommer Dorothy og Toto? -Hysterisk morsomt.
Det finnes et vitenskapelig ord for det-
-som får folk til å gå på slike fester.
-Og hva er det? -Moro.
-Vil du ha litt med meg? -Det spørs.
-Skal du spleise meg med noen igjen? -Det spørs.
-Skal du plutselig kysse meg igjen? -Ikke når du sier det sånn.
Jeg må gå, jeg har flere å invitere.
Inviterer du flere til å være din date?
Jeg inviterer flere til å være med på moroa.
Og hvem som blir min date, det kommer an på deg.
Du er i godt humør for første gang dette tiåret.
-Slutt med det der. -Jeg har en date med jenta mi.
Ja, om vi antar at Kai forteller sannheten.
Jeg tror det blir middag og film.
Eller, glem middagen og filmen, og hopp rett frem til det beste.
Om vi antar at jeg kan kaste formelen,-
-noe jeg ikke vet før jeg ser den.
Hva skjedde med håpet, Bon? Husker du når jeg var:
Og du var sånn: "Vi kommer ut herfra."
Jeg vil hjem mer enn noe annet,-
-men Kai er en psykopat. Hvem sier at han ikke lurer oss?
Jeg. Jeg sier det.
Fordi jeg dreper Kai,
og hvem som helst, hvis de hindrer meg i å komme hjem.
Jeg hørte navnet mitt. Alt vel, håper jeg.
Solformørkelsen vil skje rett over oss.
I perfekt linje med stjernebildet tvillingene.
Grav ned til tunellene under oss.
-Der kaster vi formelen. -Hvorfor?
Har dere aldri reist gjennom en formørkelsesportal før?
Ok, lyset fra formørkelsen skinner ned og aktiverer bestigeren.
Du synger en liten heksesang, og vips, alle som står i lyset...
-...og holder bestigeren, drar hjem. -Med heksesang mener du trylleformel.
-La meg se den. -Når tiden kommer.
-Hvor skal du? -Inn til byen.
Jeg må hente noen viktige forsyninger.
Vel, hva syns du?
Jeg tror du har på deg min kjole, og at du er døv,-
-fordi jeg har allerede sagt at vi ikke skal på festen.
Du vil heller stenge deg inne her med en nybegynnervampyr?
Nei, jeg vil heller på festen.
Og jeg vil heller ha venner som ikke ignorerer meg-
-bortsett fra når de trenger hjelp.
Nå skjønner jeg hvorfor Stefan tok meg hit for å lære kontroll.
Gjør deg selv en tjeneste. Bare innrøm at du liker ham.
Hva?
Jeg så hvordan du så på ham den kvelden du kom innom.
Du skar nesten maten for ham.
Mitt forhold til Stefan er absolutt bare...komplisert, ok?
Skulle ikke du øve på vamping?
Ferdig. Ser du, jeg klarer meg.
Jeg har deg på telefonen som vampyr-nødkontakt.
Jeg vet at solen brenner meg, vi har snakket om betvingelse og spising.
Det er mørkt. Vi drar på festen. Du kan lære meg å spise uten å drepe.
Stefan kommer snart.
Og da kan du gjøre hva du vil, med ham.
Kan vi i det minste spille noe, eller gjøre noe vampyr-urelatert?
Endelig en god idé.
-Hva vil du spille? -Jeg vet ikke. Scrabble?
Jeg har klassisk, turnerings- og reiseutgaven.
Hva gjør dr. Laughlin her?
Ser bra ut. Jeg trodde legefrakken var permanent.
Jeg inviterte henne.
Det er en slags spleising, men ingen av dem vet det.
Kom igjen. Festen begynner.
WHITMORE HOMECOMING MAISLABYRINT
Stefan, dette er den tredje meldingen om at-
-din psykotiske lille jentevamp har stukket av.
Som du kanskje har sett, er det mørkt ute,-
-så alle døde collegejenter i kveld er offisielt på din kappe.
Er det så ille med karakterer?
Jeg merker knapt dette. Men det var forsøket verdt.
-Vil du ha litt? -Nei, jeg kom bare...
...for å få en av disse fra Luke.
La meg gjette.
Du spilte "Damon er død og det er bare din feil"-kortet.
Hva vil du?
Enzo skapte en vampyr da han og Caroline fant meg.
Kjæresten din fra Savannah?
Hun som du lot meg tro var ei heks som kunne hjelpe Damon og Bonnie?
Hun heter Ivy.
Jeg håpet du kunne betvinge henne til å få orden på sakene.
Komme seg langt unna meg, og leve et godt liv.
-Ber du om hjelp til å slå opp? -Bare gi henne blanke ark.
Gi deg blanke ark, mener du.
Beklager, Stefan. Det er ikke så enkelt.
Du betvang Elena til å glemme Damon.
Du glemte ham først, kompis.
-Han var min bror. -Ja, og min beste venn.
Kom deg ut av synet mitt.
Før jeg betvinger deg til å være mannen jeg en gang kjente.
-Du skremte meg. -Gjorde jeg? Det var ikke skummelt.
Men det er dette.
Der, jeg fanget og spiste.
Slett nå.
Slett hva? Hva faen gjør du med meg?
Jeg gjorde noe feil.
Og jeg er fortsatt sulten.
Å, gud. Jeg kommer til å drepe deg.
Du burde gå. Løp. Seriøst.
Jeg suger til dette.
Du vet at det er nokså sannsynlig-
-at du graver din egen grav, og...
Det bekymrer deg ikke.
Perfekt timing, jeg er tilbake.
Rusbrus, grunge,-
-en samling av Alex Rodriguez' tidligste baseballkort,-
-og en personsøker. Seriøst?
555-HI-KAI. Jeg nekter å gi fra meg det nummeret.
Dette var viktige forsyninger?
Fremtiden høres topp ut, ok? Jeg gleder meg til internett.
Men 1994 har blitt et hjem for meg. Jeg vil nødig savne det.
-Så, la oss gå ned der... -Nei.
Vi skal ingen steder før du viser meg formelen.
Ok.
Skal vi bokstavelig talt ingen steder?
Greit. Vil du ikke vise meg formelen, kan du kaste den selv.
Du vil ha min magi.
-Ta den. -Hun er modig.
Jeg mener det. Dette var din store trussel.
Hvis jeg ikke kaster formelen,-
-skulle du ta magien min, la meg dø, og kaste formelen selv. Så kjør på.
Ta det, alt sammen.
Det er ikke meg imot.
-Bonnie. -Det er ok.
-Han dreper meg ikke. -Det ser slik ut, herfra.
Hei. Bonnie. Hei, dere. Stopp!
Han kan ikke formelen.
Noe som betyr at vi ikke trenger ham.
Nei! Nei!
Bonnie.
Godt jobba, Bonnie.
Jeg tror jeg kjenner igjen dette fugleskremselet.
Det har du sagt om alle vi har sett.
Ok, da har vi offisielt gått oss bort.
Det er to til venstre og tre til høyre.
Jeg så på et satellittbilde av labyrinten før jeg kom.
Konkurransetypen. Skjønner.
Spørsmålet er, er jeg din type?
Nei, for å være ærlig.
Men folk forandrer seg, ikke sant?
-Hva? -Du er ikke ferdig med eksen.
Overambisiøs medisinstudent, som desperat vil bli lege,-
-så hun kan bevise for han som dumpet henne at han tabbet seg ut.
Han døde faktisk.
-Eller det. -Ja.
-Unnskyld. Jeg trodde Stefan... -Nei.
Det er greit.
Han het Damon.
Men dette er ikke om ham.
Dette er om meg og deg.
Ok.
Ikke greit.
Professor Bourbon. Perfekt timing.
Jeg regner med du ser verre på akutten.
Alt jeg ser der er naturlig. Ekkelt, men naturlig.
Zombier, spøkelser, udøde: Ikke greit.
Godt å vite. Du har ikke sett Elena?
Hun tvang meg omtrent til å komme i kveld.
Å, la meg gjette: Du må komme deg ut og leve litt.
-Ja. -Dette er arrangert.
Vær en gentleman og få meg ut herfra-
-for vi er alt for gamle for denne festen, og jeg trenger en drink.
Jeg trodde du hadde bakterieskrekk.
Jeg gjør et unntak.
Kjip fest. Stikker om fem minutter.
Ser du? Jeg sa det ville bli gøy.
Snakker om solen.
Hva faen?
Å, gud.
Å, nei.
Hjelp.
-Kom igjen! -Få henne til sykehus.
Jeg vet det. Hjelp oss, noen!
Jeg vet ikke, jeg finner ham ikke.
Elena. Kom over hit.
Å, gud. Hvor ille er det?
Ok.
-Jeg tar dette. -Jeg tror ikke hun kan reddes.
Jeg skal gjøre alt jeg kan. Gå og se om du kan hjelpe noen flere.
Kom igjen, gå.
Hør på meg. Du stupte unna i siste liten. Du var heldig.
Kom deg opp herfra nå, og hjelp så mange du klarer, ok?
-Tyler? -Jeg kjørte bilen, Elena.
-Hva? -Noen løp ut rett foran meg.
Og han er hardt skadet.
Hvis han dør, blir jeg varulv igjen, ok?
Du må skynde deg hit. Vi er i en grøft. Jeg trenger deg her.
Tyler, du skjønner ikke.
Du kjørte rett igjennom labyrinten. Det er skadede overalt.
Hva skal jeg gjøre?
Bare... Ok, hold ut litt. Hold ham våken.
Sjekk skadeomfanget mens jeg finner Jo og Alaric.
-Du blør. -Det går bra.
Nei, la meg se.
-Vent, hvordan i alle...? -Jeg tror ikke det er mitt blod.
-Det gjør ting vanskeligere. -Jeg skal få deg bort herfra.
Nei, kommer ikke på tale.
Du ser blek ut. Takler du dårlig å se blod?
Noe sånt.
Ingen fare. Du blir vant til det. Ring 911, følg etter meg.
Ok.
-Takk gud. -Mistet du henne?
Bestemte du deg endelig for å sjekke meldingene?
Hun brakk nakken min og stakk. Hva somlet du med?
-Jeg ble forsinket. -Forsinket av hva?
-Av å kjøre halvveis ut av byen. -Du skulle reise?
Jeg skjøv Ivys dagslysring under døra.
Jeg driter i den dumme ringen, Stefan.
Skulle du virkelig dumpe vampyr- ekskjæresten din i fanget på meg,-
-og bare stikke?
-Hvem er du egentlig nå? -Noen som vil starte på ny.
Plutselig dukker du og Enzo opp,-
-og nå har jeg jegere som sporer meg,-
-og en splitter ny vampyr som vil drepe meg og alle andre.
Det er ikke slik man starter på ny.
Vet du hva det verste er?
For en måned siden, skulle jeg ønske Damon kom tilbake,-
-for jeg visste at da ville jeg få deg tilbake også.
Men nå vil jeg bare at du skal gå tilbake i bilen din og forsvinne.
-Hvor er du? -Jeg gjorde noe dumt.
Mener du å brekke nakken min? Det merket jeg.
Ok, to dumme ting.
Jeg er lei for det.
Si meg hvor du er, og bli der, så kommer jeg og henter deg.
Kan du slutte? La meg konsentrere meg?
På den lyse siden, så er ikke dette så verst.
-Det er fruktig og sprudlende. -Damon, jeg jobber med noe.
På den ikke-så-lyse siden, er intelligensen din,-
-fordi du forvandlet vår eneste sjanse til å komme oss vekk herfra-
-til en...klyse-kebab.
Tenk, Damon: Hvilket fengsel gir en fange nøkkelen?
Er det et lurespørsmål, eller begynner dette her faktisk å virke?
Gemini Coven brukte en Bennett-formel for å skape dette.
-Derfor sendte bestemor meg hit. -Dette er ansiktet...
...som ikke forstår deg.
Det siste bestemor sa til meg, var at jeg måtte ha styrke.
Mente hun at jeg har kreftene til å komme ut? Jeg har bestigeren,-
-et massivt himmelfenomen å ta av,-
-og et brennende ønske om å komme unna deg.
Derfor ville ikke Kai drepe meg.
Han trengte en Bennett.
Jeg var eneste veien ut.
Hvor skal du?
Hjem.
Kommer du?
-Hva skjedde? -Jeg kjørte på noen.
Det var ikke min feil.
-Det var et uhell. -Men det er bra, er det ikke?
-Du vet hva jeg mener. -Det gjør ingen forskjell.
Dør han, er jeg...
Ring Elena.
-Ambulansene er på vei. -Bra.
-Kom over hit. Jeg trenger deg. -Ok.
Sett fingrene her.
Det burde stoppe blødningen mens jeg sjekker resten av ham.
-Er du ok? -Det går bra.
Bare hold fingeren på den lårarterien.
-Pulsen synker. -Dette er ikke første gang i bresjen?
Jeg var i hæren etter medisinstudiet.
Familiegreier, jeg måtte vekk.
Dr. Laughlin, min venn Tyler er i trøbbel, det høres alvorlig ut.
-Jeg vet ikke hvor han er. -Kall meg Jo. Sett på høyttaler.
-Ok. -Tyler kan du høre meg?
Hva skal jeg gjøre? Han mister bevisstheten.
Svar meg så nøyaktig du kan.
-Er det blod? -Haugevis.
-Kommer det fortsatt? Blør han nå? -Nei, det ser ut som det har stoppet.
Kommer det ut av nesen eller munnen?
-Ja. -Hvilken farge er det?
Det er svart. Helt svart.
-Hva gjør vi? -Ta hånden hans.
-Hva nå? -Prøv å la ham hvile.
Det varer ikke lenge nå.
Ok.
Tiden har kommet, Damon.
Ok.
På tide med litt pinligheter.
-Slik? -Ja.
Jeg vet det er en milliard mennesker du heller ville stått her med.
Ikke akkurat.
La oss dra...
Glemte dere noen?
Trodde dere at jeg ikke hadde prøvd å ta livet av meg?
For det har jeg.
Mange ganger.
På mange måter.
Ta den, og neste pil går i hjertet.
Ditt valg.
Ok. Skjønner.
Damon, nei.
Kom igjen. Du må leve.
Kom igjen, kompis. Kom igjen.
Kom igjen, du kan ikke dø.
Stopp. Tyler, stopp.
Bare stopp, ok?
Du kan ikke gjøre noe mer.
Jeg drepte ham.
-Nei, det gjorde du ikke. -Jo, Liv.
Alt vi har gjort for å prøve å unngå dette,-
-og så kommer en fyr løpende ut i veien, og det er slutt.
Hva er det du gjør, Liv? Liv, stop. Hva faen gjør du?
Du drepte ham ikke, Tyler.
Det gjorde jeg.
Ambulansene har kommet.
Jo sa at ambulansefolkene tar over nå.
Hun kan ikke vente.
-Luftrøret hennes, det er... -Kollapset heter det.
Most passer bedre. Hun får uansett ikke luft nok.
-Liam, jeg kan hjelpe. -Bra. Hold hodet mens jeg jobber.
-Har du gjort dette før? -Øvde på en grapefrukt.
Gikk ikke bra.
Liam, det var ikke det jeg mente. Jeg kan faktisk...
Det virket.
Du gjorde det faktisk.
Ikke vær så overrasket.
Bonnie, dra herfra.
Jeg klarer meg ikke.
Men du gjør det.
Ikke gjør det.
Nei.
-Hvordan føler du deg? -Vil du vite det?
For jeg er høy på smertestillende og ufin nok til å fortelle deg det.
Jeg tar sjansen.
Jeg syns du er helt topp.
Du er modig, morsom,-
-for ikke å nevne kanskje den mest attraktive mannen jeg har møtt.
Jeg tør å si det fordi jeg er gammel nok til å vite hva jeg vil.
Jeg er kanskje gal, men jeg tror vi to hører sammen.
Det er nå du sier noe, eller kysser meg, eller rømmer byen.
Jeg...
Jeg syns du er fantastisk.
Briljant.
Og en av de mest sexy kvinnene jeg har møtt.
Og jeg skulle likt å tro at vi to hører sammen,-
-for jeg skulle likt å tro at livet har en plan for meg-
-utover livet jeg nå lever.
Men kvelden var en katastrofe.
Du synes jeg er kjedelig, og delvis alkoholisert.
Og fordi du ikke kjenner meg,-
-ikke kjenner den virkelige meg,-
-vil du ikke kysse meg.
Og du vil absolutt at jeg skal rømme byen.
Du har rett. Kvelden var bokstavelig talt en katastrofe.
Du er definitivt en alkoholiker.
Men du er langt fra kjedelig, Ric.
Hvor er du? Jeg har stått her i hundre år.
Ikke overdriv. Jeg er der snart.
Trenger du hjelp?
Jeg hørte om den store ulykken på skanneren min.
Høres ut som noen ble skadet?
-Det går bra med meg. -Du blør faktisk.
-Du er muligens i sjokk. -Bare gå, er du snill.
Jeg mener ikke å...
Ok.
Så, den jenta som var kledd som Lady Whitmore...
Jeg ga opp, men du greide å redde henne.
-Hvordan? -Jeg vet ikke.
-Nybegynnerflaks? -Elena, hun burde vært død.
Men hun er det ikke.
Det finnes sprø, mystiske ting i verden.
Ting vitenskapen ikke kan forklare.
Nevn én.
Ok.
En babys første åndedrag?
Refleks. Væsken i lungene på en...
Ville du ikke heller dø enn å kysse meg?
Du spurte meg hva som er typen min.
Du var en helt i kveld.
En aldeles utrolig helt, som av en annen verden.
Det er min type.
-Vi har stengt. -Jeg snakket med Elena.
Fortsatt stengt.
Hun sa at alle de andre overlevde.
Vil du ikke snakke om det som skjedde?
Jeg har ikke noe å si.
Du drepte noen i kveld.
Du kan ikke late som det ikke skjedde.
-Skal vi vedde? -Liv
Liv.
Han var død.
Du kunne ikke gjort noe for å redde ham, så du reddet meg istedenfor.
Du reddet meg.
Jeg kan aldri gjengjelde det.
Jeg kan bare love at jeg ikke skal kaste det bort.
Jepp.
Dette skjer.
Jeg skal snakke høyt-
-til en krypt full av min døde familie.
Alle bortsett fra deg, Damon.
For hvor du enn er,-
-er det ikke her.
Jeg må si,-
-det går ikke så bra, uten deg.
Jeg prøver stadig å starte på nytt,-
-men jeg kommer ingen vei.
For jeg er fortapt, min bror.
Jeg er fortapt.
Så jeg er borte et par måneder,-
-og mener det er grunn for å sløse bort en god flaske whisky?
-Damon? -Jepp.
I egen person.
Hvordan kan jeg se deg nå?
Fordi jeg ikke er død, Stefan.
Dette er bra saker, men det er ikke "Jeg kan se de døde"-kvalitet.
Det er en fryktelig lang historie, bror, men jeg har kommet tilbake.
Jeg er tilbake.
Ja.
Jeg har kommet tilbake, Stefan. e, bror, men jeg har kommet tilbake.