-Kai vann. -Jag vinner alltid.
Jag hade gjort allt. Du valde döden före mig.
Jag vill aldrig se dig igen.
Bonnie behöver magi för att komma ut. Vi måste hjälpa.
Damon, du är ett geni.
Carolines mamma mår inte alltför bra.
Caroline var ämnad att vara extraordinär.
-Hon behöver veta hur stolt jag är. -Säg det själv.
När du sa att du hatade mig...
Jag tror vi vet att jag inte gjorde det på riktigt.
Hon är borta.
Jag har plåster, operationsutrustning och en räddningshelikopter på väg.
Du driver med mig.
Nej, raring, jag driver med mig själv.
Det finns ingen bättre första gång-
-än att se sitt barn cykla utan stödhjul.
Oj. Och ingen värre första gång än att se dem bita i gräset.
Så där ja.
Mamma? Kommer jag att dö?
Jag skulle säga att dina överlevnadschanser är 100 procent.
Kommer du att dö?
Alla dör till sist, gullet, men inte på länge, länge.
Men tänk om du dör och jag fortfarande är här?
Då är du vuxen och behöver inte mig längre.
Jag tror jag alltid kommer att behöva dig.
Förlåt, bara...
-Vatten. -Ta för dig.
Så vad skriver du inte?
Kan du tro att din mamma anförtrodde begravningstalet åt mig.
Det är fint antar jag.
Jag tror hon försökte lära mig en läxa om min egen mamma.
Jag skulle hålla tal på hennes begravning och jag...
Vi behöver inte dela med oss.
Just det.
Jag menar bara...
...att idag kommer att bli mitt livs värsta dag.
Jag behöver inte börja den med att komma nära dig. Ta inte illa upp.
-Det gör jag inte. -Toppen.
Tack för vattnet.
Du, blondin.
Idag är inte ditt livs värsta dag.
Idag och i morgon är rena barnleken.
Det finns folk runt dig dag ut och dag in-
-som om de är rädda att lämna dig ensam.
Den värsta dagen?
Det är nästa vecka.
När det inte finns något annat än tystnad.
Bara en varning.
Uppskattar tipset.
Visst.
När som helst.
Planera begravning. Beställa blommor. Mottagning. Spärra kreditkort.
Personliga ägodelar från sjukhuset Begravningsbil - Dödscertifikat
Träffa advokat Sälja hus?
Ni alla har frågat vad ni kan hjälpa till med.
Det finns projekt för fem dagar här.
Vi ska göra dem på en dag.
Vi kan bryta mot reglerna och skippa byråkratin.
Jag förväntar mig att mamma hyllas och begravs innan dagen är slut.
Visst, Care. Vad du än behöver.
Elena. Du följer med mig.
-Vart ska vi? -Köpa kista.
Sätt igång.
Du kör. Jag skickade min bil till Jeremy.
Jag glömde sätta honom på listan på folk att ringa.
Det är okej, jag ringde honom.
Det är dag 278 inne i den här idiotiska fängelsevärlden.
Jag har två brutna tår, nio blåsor och öroninflammation.
Men jag bryr mig inte.
Jag har phesmatos-erat skiten ur den här magiska kanadensiska stenen-
-och har min magi igen.
Och när solförmörkelsen inträffar kl. 12.28...
...åker jag hem.
Hör du det, jag? Hem.
Säkert att jag inte ska hålla undan ditt hår?
Håll dig borta från mig.
Det här är äckligt.
Vi har inte dejtat länge nog för att du ska få se det.
Jag känner skuld. Veganrätten jag drev med tog kål på dig.
Jag är döende.
Dumma thaimat.
Aldrig mer.
Vi kanske skulle skippa begravningen.
Vi går.
Hej. Vänta, vänta.
Jag vet att du hatar mig, men jag behöver verkligen träffa min syster.
-Jag tror hon står över. -Vad gör du här?
Jag ringde för att berätta att jag var sjuk och du la på.
För jag har matförgiftning.
Fick inte ljudet av spyor i telefonen dig att inse det?
Jag har oroat mig över en sak sen sammansmältningen-
-för vi gjorde det inte rätt. Hela-
-"Du är inte min tvilling. Hallå, det är nära nog"-planen.
Men det fungerade, vilket är coolt.
Jag är till och med lite snäll nu ifall du undrar.
Men jag har väntat på att något ska hända och jag tror det har hänt.
För jag är...
Var är badrummet?
-Åh, Gud. Ric. -Här.
Jag tror inte du har matförgiftning.
Jag skulle slå samman min magi med din, men jag fick Lukes istället.
Och nu är jag defekt och jag tror det är därför du är sjuk.
Det känns faktiskt som om jag är döende.
Och om jag dör, så gör du, Liv och resten av dumma häxorden det med.
Så kan du vara snälla och fixa mig?
Typ nu?
Vad gör du?
Lånar en av fars slipsar till begravningen.
Han flår dig levande. Ta min.
Okej.
Skrev du färdigt talet.
-Inte riktigt. -Det är ett viktigt tal.
Jag ska avsluta det, Stefan.
Far sa att vi inte fick gråta.
Det är för att far är oförmögen till mänskliga känslor.
Du är 10. Du gråter om det känns så.
-Jag tror inte att jag gör det. -Varför?
Mors ängel berättade för mig att allt ordnar sig.
-När var det? -I natt.
När jag sov. Hon besökte mig.
Besökte hon dig?
Jag måste ha missat det.
Så där. Nu kan du gå.
Jag ser att begravningstalet går som smort.
-Det ligger och puttrar. -Jag behöver ditt råd.
Och att du inte beter dig som ett svin. Jag har ingen annan att fråga.
-Det låter lovande. -Vad sa jag precis?
Okej, hör på.
-Något hände mellan Caroline och mig. -Äntligen.
Och sen dog hennes mamma och vi har inte haft chansen att prata om det-
-och jag vet inte hur jag ska hantera det bäst.
Gör slut.
-Va? -Tja...
...hon är inte den rätta. Vore hon det skulle du inte behöva fråga.
-Ja, men jag har inte ens... -Du har varit kär två gånger i livet.
Om vi utelämnar att det var samma ansikte-
-känns det här så?
Inte all kärlek är äkta kärlek, brorsan.
Caroline vill ha det riktiga.
Om du inte gör det, gör slut innan du gör saker värre.
Fast inte idag.
Låt henne ha dagen.
Din mor var en sån livfull kvinna.
Även efter att din far stack med den där mannen.
Tack, mrs McGruder.
Jag är säker på att vi ses på begravningen.
Välkommen till världen av pinsamma sympatier.
Du måste ha förberedda svar.
Jag rekommenderar minst tre.
Jag vet inte hur du överlevde detta.
Svaren blir olika för varje kategori personer.
Vänner på grund av omständigheter, flyktigt bekanta, nära och kära.
Jag kysste Stefan.
Jag vill prata med honom, men om det är dåligt är han nog inte ärlig.
Inte idag.
Prata med honom om det i morgon. Du har redan fullt upp.
Jag tror jag behöver veta idag.
Vi ligger efter i schemat. Kom så går vi.
Någon ledsmärta?
-Huvudvärk? -Ja.
Är du gravid?
Sluta skämta.
Det känns som att jag blir krossad inifrån och ut.
Det här är privat, måste din gulleplutt vara här.
Jag lämnar henne inte ensam med dig, så stå ut med det.
Okej, dina värden är som de ska. Tempen är normal.
Jag väntar på patologin, men det är inget medicinskt fel.
Ja, för jag är magiskt sjuk.
Du har inte spytt på åtminstone...
Hallå. Hallå!
Jag mår bättre.
-För du sabbade min magi. -Förlåt, det var en olyckshändelse.
Men jag... Jag mår verkligen bättre.
-Du måste ge mig din magi. -Vad?
Den här falska sammanslagningen misslyckas helt klart.
Jag skulle få din magi, visst?
Lägg den i en nalle eller en potta eller nåt och ge mig den.
Jag kan lätt bryta minst sju små ben i din hand med ett tryck, okej?
Jag kans se att du är skeptiskt, Ric. Får jag kalla dig Ric?
Kompis, men det är en sak du behöver veta.
Att Jo bara överlever om jag gör det, okej? Om det inte är nog...
Kraften som binder fängelsevärldarna kommer från Gemini-orden.
Om jag dör kollapsar världarna, okej?
Jag ser tomrum.
Vill du att jag ska börja om med enstaka stavelser?
Sa du fängelsevärldar?
Som i mer än en?
Har ingen nämnt det?
Nu gäller det.
Jag är redo. Ingen kan stoppa mig.
Jag har magi.
Ascendenten.
Och solförmörkelsen.
Nej.
Jag är orolig för Caroline.
Jag vet inte om hon hanterar det här lika bra som hon tror.
-Är du inte klar än? -Nej, jag är inte klar.
Och jag blir aldrig klar. Jag är ingen snäll person.
Jag borde inte behöva stå inför hela staden och låtsas vara snäll.
Det här är Liz som skrattar sist från det hinsides livet.
Lugna dig.
Du är snäll-
-på sätt och vis.
Hjälper inte.
Och det handlar inte om dig, Damon.
Inte ens om Liz. Det handlar om Caroline och vad hon behöver höra.
Okej?
Du missade ditt tal.
Jag vet.
Varför?
Kunde inte besluta vad jag skulle säga.
Du kunde bara ha sagt adjö.
-Jag har inget val. -Självklart har du ett val.
Det är din magi att ge eller inte ge.
Vad tycker du jag borde göra?
Mitt liv är fullt av martyrer som ger efter för skurken-
-eller försöker vara hjältar och det slutar aldrig väl.
Någon blir oundvikligen skadad eller död-
-och det kan lika gärna bli du eller Bonnie-
-oavsett vad du gör.
Så om du vill slåss och behålla din magi så slåss jag med dig.
Och om inte, jag älskade dig när du inte var häxa-
-och jag är rätt säker på att fortfarande älskar dig i vilket fall.
-Rätt säker? -Åtminstone 92 procent.
WHITMORE-KLINIKEN
Caroline?
Klarar du dig?
Ja.
Du vet, med tanke på allt.
Säker på att du klarar dig?
Ja.
Nej.
Jag vet inte.
Just nu skulle jag placera dig i en kategori-
-så att jag vet vad jag ska säga till dig.
Sen insåg jag att jag inte visste vilken kategori du ville placeras i-
-så jag tänkte att inget tillfälle är bättre än det hemskt olämpliga nuet-
-att gå till botten med det.
Jag kan lista kategorierna om du vill.
Caroline, jag...
Jag vill prata med dig om allt detta, det gör jag-
-men kanske när vi är ensamma-
-efter att du har haft chansen att ta dig igenom dagen.
Ja, Gud, självklart.
Det är inte rätt tillfälle. Förlåt.
Du, du.
Ursäkta dig inte.
Vi pratar när allt det här är över.
Care?
De är klara.
Behöver du en minut?
Nej, jag är okej.
Jag klarar mig, mamma. Jag lovar.
Allt blir bra efter idag.
Jag är redo.
Okej. Jag har helt klart hamnat i en helvetisk, snöig tundradimension.
Antingen det eller så jag till sist knäckts psykiskt.
Norrsken
återkommande himmelsk händelse
1 november 1903
-Där är du. Du är sen. -Ja.
Liv brukade avsky mina slipsar så jag behövde hitta en ny.
-Är du full? -Det beror på.
Hur många dagar i rad kan man dricka innan man bara är normal?
-Du går inte in dit. -Backa.
Det är Carolines mamma. Jag missar inte hennes begravning.
Jag beklagar dig och Liv. Jag vet att du har gått igenom mycket skit.
Men Caroline förtjänar inte att du tar med det hit.
Vi här idag för att betyga vår vördnad och respekt-
-för en stöttepelare i vårt samhälle.
Vår syster, vår beskyddare-
-sheriff Elizabeth Forbes.
Vi är också här idag för att visa vår kärlek och vårt stöd-
-till Liz familj och vänner.
Vi har inte bara känt våra egna personliga känslor av förlust-
-över hennes bortgång.
Anropar sheriff Forbes.
Det här är sista anropet till sheriff Forbes.
Inget svar.
Radio nummer 26 har tagits ur tjänst-
-efter 12 år och fyra månaders polistjänstgöring.
Borta med aldrig glömd.
Center.
Liz Forbes var min vän.
Under sin sista stund bad hon mig föra vidare-
-ett meddelande till hennes dotter.
Men jag avbröt henne innan hon hann säga för mycket.
Sa att hon själv kunde berätta för Caroline.
Men hon fick inte chansen.
Din mamma ville att du skulle veta hur stolt över dig hon var.
Och hon borde vara det.
Du är en vacker, stark kvinna...
...en generös vän...
...och ett ljus i ett hav av mörker.
Hon sa att du var extraordinär.
Och det är du.
Och hon också.
Liz var en hjälte för den här staden.
Hon var en hjälte för er alla.
Och hon var en hjälte för mig.
Adjö, sheriffen.
Du kommer att vara saknad.
Tack ska ni ha för att ni kom.
Det här är till min mamma.
God natt. Tack.
Tack så mycket.
Jag är nykter. Be mig inte att gå.
Det ska jag inte. Jag är glad att du tog dig samman.
Saken är den, Ty, att jag fattar det, okej?
Vi har gått igenom så mycket att det tvunget gör oss lite galna.
Men jag funderade-
-när jag såg alla poliser hedra henne idag-
-och jag vill vara en del av något sådant.
Så jag pratade men en av vice- sherifferna som gav mig en ansökan.
Det finns en polisutbildning.
Det verkar rätt coolt, något som jag borde vara en del av.
Jag har en åt dig också.
-Du. Ska du gå? -Ja.
Jag tror jag har fått nog av begravningsgrejen för idag.
-Jag följer dig hem. -Nej.
Det är två kvarter. Jag klarar mig, Elena.
Jag tror inte det är en bra idé att du är ensam ikväll.
Jag tror faktiskt det är precis det jag behöver.
Tack för allt du gjorde idag, Elena.
Jag ska aldrig glömma det.
Varsågod.
-Men... -Jag klarar mig, Elena. Okej?
Jag behövde bara ta mig igenom dagen.
Herregud.
Nu gör vi det här.
Jag, vår häxorden och fängelsevärldarna tackar dig.
Exakt vad är den andra fängelsevärlden?
Ett ställe fyllt med skitar som jag är jag säker på.
Grattis. Du räddar deras usla liv från förintelse.
Se inte så stressad ut. Du gillade ändå inte att vara häxa.
Håll käft.
Åh, Gud.
Jag kan göra det här.
Norrsken, solförmörkelsen, båda är återkommande händelser.
Jag kan ta mig härifrån.
Kom igen.
Vem är du?
Det är klart.
Tack.
Och grattis.
Ha ett bra liv, syrran.
Vad sa han?
Skälet till att jag mådde illa.
Det var inte matförgiftning.
Nå, vad var det?
Han sa att jag är gravid.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Gift dig med mig.
Vad? Nej. Du friar bara för att du tycker synd om mig.
Du kan inte fria till en gravid före detta häxa av medlidande.
Jag vet inte ens om jag vill ha barn, än mindre gifta mig.
Herregud. Vad gör du?
Jag köpte den här dagen efter din bror dog.
Carolines mamma var sjuk och du var i fara-
-och jag tyckte bara att livet var för kort.
Och jag har försökt planera för rätt ögonblick-
-vilket skulle vara i morse med frukost på sängen-
-tills du började kräkas upp gårdagens middag.
Ric.
Hör på, vi kan prata om val och allt sånt. Det kan vi.
Men jag skulle älska att få det här barnet med dig.
Det är... Det är något jag aldrig trodde att jag skulle få.
Så jag friar inte av medlidande, Jo.
Jag älskar dig.
Gift dig med mig.
Jag kan inte tro det.
Är du säker?
Åtminstone 92 procent.
Ja. Ja.
Fint tal.
Tack.
Vad fick skrivkrampen att släppa?
Jag behövda bara påminnas om att farvälet inte handlade om mig.
Jag svek dig när jag inte höll begravningstalet för mamma.
Jag ville inte svika någon idag.
Jag tror du hade fel.
Om Caroline.
Jag insåg att jag kanske inte kan förklara vad jag känner för henne-
-men det är något.
Och ja, all kärlek kanske inte är äkta kärlek-
-på det röriga sättet du och jag har upplevt den...
...men jag tror att det här kan bli något ännu bättre.
Brorsan, sluta slösa bort din tid med att sitta här med mig i så fall.
Jag tror hon kan behöva en sån nyhet idag.
Jag sa att jag mådde bra, Elena.
Jag tror dig inte.
Hela dagen har något stört mig.
Du ville packa ihop allt så snabbt, som om du skulle iväg nånstans.
Du var så upptagen av att komma igenom dagen-
-utan en antydan om hur du skulle må i morgon.
Och sen insåg jag det.
Du ville inte känna i morgon.
Det är planen, eller hur? Du tänker inte känna i morgon.
För du tänker stänga av alltihop.
Jag trodde jag kunde ta mig igenom det svåra-
-och sen komma på fötter igen som jag alltid gör.
Men sen fick Damon mig att inse att det bara kommer att bli värre.
-Lyssnar du på Damon? -Jag klarar inte värre.
Okej? Jag trodde inte ens att det fanns värre.
-Det är bättre så här. -Bättre?
Caro... Du pratar om att stänga av mänsklighetknappen.
-Det finns inget bättre med det. -Det är din upplevelse.
Okej? Jag har mer kontroll över mitt vampyrjag än du nånsin hade.
Min upplevelse blir annorlunda.
Den kommer inte att bli annorlunda, Care. Den kommer att bli dödlig.
Du såg vad som hände mig när jag gjorde det.
Det är poängen, Elena.
Du gjorde det.
Du kunde inte hantera smärtan när din bror dog, så du stängde av den.
Damon dog, och du raderade alla dina minnen.
Stefan flyttade till Savannah och blev bilmekaniker.
Tror du att ni är de enda som får fly från sorgen?
Du nämnde precis två av mitt livs största misstag.
Var de misstag?
För när du kom ut på andra sidan-
-var den värsta delen av smärtan borta.
Och det är det jag behöver.
Jag behöver bara att smärtan försvinner.
Och om Stefan hade sagt rätt sak tidigare, hade du ändrat dig?
Ja, jag hörde.
Det gjorde han inte, så det spelar ingen roll.
Min mamma är död, Elena.
Det gör så ont att jag inte kan andas.
Jag... Jag klarar inte värre, det gör jag inte.
-Jag borde inte behöva det. -Ingen borde behöva det.
Det är inte rättvist.
Det är det inte. Jag fattar.
Jag vet att du tror att du har listat ut allt-
-men snälla, lyssna på mig.
Jag låter dig inte göra det här.
Det är inte ditt beslut.
Vart tog du vägen, Elena? Ring mig.
Bonnie?
Den enda.
Åh, du lyckades.
Caroline?
Ledsen att jag tränger mig på. Dörren var olåst.
Caroline!
Jag fattar inte.
Så du var i mitt hus i en 1903 års fängelsevärld?
Titta på det här.
Jag visste inte att den fortfarande var på när jag drogs ut.
Grattis. Du filmade några väggar.
-Vänta bara. -Vem är du?
-Vad är det här?
Där. Stopp.
Herregud.
Vadå?