Jurnalele Vampirilor:
-Leacul pentru vampirism. -L-ai vrut pentru Elena.
Dacă nu îl vreau pentru Elena?
Dacă încearcă cineva să-mi pornească umanitatea...
...voi deveni cel mai mare coşmar al vostru.
Ty, opreşte-te!
Bună, mamă.
Crezi că îi pot reda umanitatea lui Stefan?
Şi odată ce am făcut asta?
Atunci ne vom duce să-mi salvez prietenii?
Sunt cunoscuţi ca eretici. Vampiri cu puteri de vrăjitoare.
Femeia aia m-a făcut un monstru, apoi m-a abandonat.
-Cine e aia? -Tentativa jalnică a lui Damon...
...de a-mi reda umanitatea.
Lasă-mă să ghicesc: apoi tu îmi redai umanitatea mie. Nu prea cred.
Nu te voi mai părăsi niciodată.
Mama.
Trebuie să te duci după Caroline.
O voi găsi.
Un înger.
Cât de drăguţ e locul ăsta?
-E adorabil. -Bine, deci voi muşca momeala.
Mă urmăreşti la bar...
...unde sunt perfect mulţumită să mă hrănesc cu ospătarii...
...ca să te poţi plânge despre cum maică-ta e o javră--
Ce fel de mamă nu-şi iubeşte proprii copii?
Oricum. Deci ţi-a creat o poveste de minciuni...
...şi nu a putut să-ţi repornească umanitatea.
Şi acum vrei să mănânci oameni.
Cu care sunt complet de acord.
Deci, ce naiba facem într-o pensiune din Grove Hill?
Ei bine, m-am gândit că am putea...
...să luăm o mică pauză.
Primul pas, o conving că încă am umanitatea oprită.
Întâlnirea cu mama nu a avut niciun efect şi vreau să continui petrecerea.
-Oh, ia uite. -Sfântul Stefan are un plan.
Lasă-mă să ghicesc, cine ţine pisoiaşul vorbeşte despre sentimentele sale?
-O torturez până cedează. -Vândut.
Trebuie să vă amintesc ambilor că ultima dată când...
...Caroline a crezut că încercam să-i repornim umanitatea a creat un măcel?
Nu va afla de data asta.
-Pe cine suni? -Puteţi trimite nişte...
...prosoape în cameră, vă rog?
Mersi.
Mi-e foame, deci m-am gândit că putem mânca pe oricine le aduce sus.
Vezi? Va fi convingător.
Să spunem că te crede. De unde ştii că va vrea măcar să te mai vadă măcar?
-Oh, va vrea să-l vadă. -Damon, taci din gură.
E o situaţie cam dificilă pentru tine, nu?
-Se va aştepta la multe. -Bine.
-Ce-mi scapă? -Nimic.
Aşteaptă puţin. Tu şi Caroline--?
Au făcut-o? Dap.
Asta e după ce şi-a opr--?
-Nu mai contează. -Nu e cum voiam să se întâmple.
Dar nu pot schimba asta acum, aşa că las-o baltă?
Bine, subiect sensibil. Înţeles.
-Ce facem după ce îi câştigi încrederea? -O secăm de sânge.
O slăbim, apoi o bombardăm cu toate lucrurile de care-i păsa înainte.
Amintiri cu cine era, prieteni, mama ei.
-Ai adus-o? -Da.
Ce e aia?
Caroline a aruncat tot din fosta viaţă.
Mama ei a trimis scrisoarea asta, vrând să ajungă după ce a murit...
...şi aşa a făcut, dar Caroline îşi oprise deja umanitatea.
-Ar putea funcţiona. -Sigur.
Numai dacă nu vrea nişte sexi-sexi cu Stefan în loc de un atac cu amintiri.
Nu voi lăsa să se întâmple asta.
Acum ce faci?
Doar ne fac nişte băuturi.
Eşti aşa un gentleman.
Cina.
Prosoape.
Sigur vrei să faci asta?
Hai să terminăm odată cu asta.
TREI ZILE MAI TÂRZIU
-Stefan? -Mda.
Ce s-a întâmplat?
Am fost prinşi.
-Bună. -Hei.
-Asta e o surpriză. -Oh, ştii tu, eram prin zonă.
M-am gândit să trec pe aici şi să-ţi aduc o trezire matinală.
Mersi. Ce e asta?
E un mocha latte, frappe-ceva. Nu ştiu. Am ghicit.
Evident. Deci Elena mi-a spus că aţi găsit-o pe Caroline, ceea ce e minunat.
Amuzant că nu a menţionat nimic despre leacul pentru vampirism.
-Te rog spune-mi că nu ai spus nimic. -Nu.
-Aparent, nici tu. -Ei bine, am fost ocupat.
Ştii, mama e în oraş. A trebuit să fac o pensiune sigură pentru vampiri.
Ai idee câte persoane a trebuit să constrâng ca să fac asta posibil?
Destul de mulţi, presupun, ceea ce mă face să mă întreb...
...cum de ai avut timp să-i aduci amicei tale cafea.
Ai auzit vreodată de Lyridele de aprilie? Mda, nici eu.
E o cometă stupidă pe care mama crede c-o va...
...ca să-şi scoată prietenii din închisoarea 1903.
Dar nu-i eliberăm oamenii.
Ei bine, se poate să fi susţinut acea posibilitate...
...când i-am dat ascendentul să-l păstreze în siguranţă.
Ce-ai făcut?
Vino aici.
Damon, tu ai fost cel care-a zis că prietenii ei sunt vampiri care fac magie.
Cred că termenul acceptat e vrăji-pir.
Termenul e ciudaţi cu care nu ne-am mai confruntat.
Nu contează, pentru că are nevoie...
...de tine să faci vraja pentru a deschide 1903, Bonnie.
-Deci va veni să mă caute. -Deci o amânăm.
Uite, Lily e ca un colector de taxe.
Îi ignori apelurile suficient şi te lasă în pace.
Nu. Eventual, îţi opresc curentul.
Mai bine repari asta înainte să devină problema mea.
Nu mai veni niciodată aici pretinzând că-ţi pasă de mine.
Ţi-am spus? Ne-am băgat la brutăria aia drăgălaşă chiar de lângă campus.
Habar nu am despre ce vorbeşti.
Să degustăm torturi de nuntă?
Pentru nunta noastră?
Nu trebuie să-ţi reamintesc. Mai e puţin.
Acum mă voi preface că-mi pasă ce gust are tortul.
Am petrecut o noapte albă cu rummy la o pensiune...
...pe care ar trebui să o vedem pentru nuntă.
Deci îţi poate păsa de tort.
Am menţionat că brutăria aia drăguţă...
...e chiar lângă un bar de tequila şi mai drăguţ?
Tequila.
Favorita mea. Gin. Din nou.
Al câtelea a fost?
Elena. Hei.
Stăteam cu ochii pe prietenii tăi.
-Da, foarte atenţi. -Mda, pot vedea asta.
-Da. -Veşti bune.
Tura s-a terminat. Sunt aici să vă eliberez.
Atunci, mă duc în apartamentul matrimonial.
Proviziile sunt aici.
Cărţile sunt acolo, în caz că te plictiseşti.
Provizii. Cărţi. Am înţeles.
Mda, minunat. Deci ne vedem în câteva ore.
-Ric? -Da?
Mă bucur să te văd fericit.
Oh, mersi.
Cred că s-au trezit.
Deci distrează-te.
Bine.
Au vampiro-securizat o pensiune.
De unde ştiau măcar că suntem aici?
De ce eşti atât de calm?
-Ajută-mă. -Pentru că am încercat deja.
Îţi risipeşti energia.
Fiecare mişcare pe care o fac se simte de parcă mi se freacă venele de şmirghel.
Ne secătuiesc. Mai întâi, seacă-ne de sânge.
-Apoi ne înfometează. -Ştiu cum funcţionează disecarea, Stefan.
N-aş face asta în locul tău.
Îmi pot simţi celulele micşorându-se la propriu.
Realizezi că vodka pentru un vampir în disecare...
...e ca apa sărată pentru oameni.
Care-i faza cu prelegerea? Doar taci din gură...
...şi lasă-mă să mă bucur de asta.
Cioc cioc.
Elena. Lasă-mă să ghicesc, poliţia umanităţii a fost ideea ta.
Chiar te vrem înapoi, Caroline.
Mai ţii minte când Jeremy a murit şi ţi-ai oprit umanitatea...
...şi ai încercat să omori regina balului a.k.a. prietena ta bună Bonnie?
Uit, Stefan, asta a fost înainte...
...sau după ce a omorât o chelneriţă oarecare fără motiv?
Cred că a fost după.
Vezi tu, eu şi Stefan considerăm cam ironic faptul că...
...tu crezi că eşti calificată să ne spui...
...cum să ne descurcăm cu moartea cuiva drag.
Nu sunt aici să-ţi ţin prelegere, Caroline.
Am venit doar să-ţi arăt asta.
Scrisoarea asta de la mama ta a ajuns doar câteva zile după înmormântare.
Aparent, e ceva ce voia să-ţi spună.
Asta ţi se pare reală?
Scrisul ei de mână impecabil? Dap.
Mda, ţin minte când m-a învăţat să-mi scriu numele de mână.
Şi ce?
Se presupune să citesc asta şi să-mi revin la trista, patetica, orfana Caroline?
-Arde-o. -Ce?
Am spus să stai acolo şi să arăţi prost? Nu.
Am spus s-o arzi.
Ei bine, poate ar trebui s-o citesc înainte.
De ce îţi pasă?
Ce se întâmplă dacă îţi recapeţi umanitatea...
...şi mă urăşti pentru că am distrus ultimele de la maică-ta?
Tocmai ai spus cuvintele alea pe bune? Doamne.
Arde-o. Acum.
Stefan, nu.
Nu.
Scuze, Elena.
Dar dacă ne vrei înapoi, va trebui să încerci mai mult de atât.
-Hei, Matt. -Hei.
Femeia care arată de parcă n-a mai fost într-un restaurant...
-...a venit să ia prânzul cu tine? -Super. A ajuns devreme.
Ce vrei să fac?
Doar aşteaptă 10 minute, spune-i că întârzii.
Ţine-o ocupată până găsesc ce caut.
Bine.
Credeam că învăţai să fii şerif.
Mulţumită lui Stefan şi Caroline, abia îmi pot lega şireturile.
-Ce, eşti aici să pândeşti pe cineva? -Am terminat cu toate alea.
Am decis că o abordare directă e cea mai bună.
-Clienta ta îmi datorează răspunsuri. -Nu poţi face probleme.
Asta va depinde de cum decurge conversaţia.
Te ştiu pe tine.
-Ai venit în casa mea acum câteva zile. -Da.
Şi din întâmplare sunt şi prieten vechi cu fiul tău.
Dumnezeule.
Lorenzo.
-Tu eşti. -Deci voi doi vă cunoaşteţi?
Expresia ''ce lume mică'' îmi vine în minte.
La fel şi "subestimare epică."
Însoţitoarea mea la prânz încă nu a ajuns. Vrei să mi te alături pentru ceva de băut?
Nu mă deranjează s-o fac.
A ars scrisoarea.
Era asul meu din mânecă.
Am dat greş.
Uite.
Faptul că eşti varză la torturat oameni nu e nimic de care să-ţi fie ruşine.
De asta mă ai pe mine.
Măcar Alaric şi Jo pot tăia asta ca opţiuni pentru luna de miere.
Aveau o listă?
Jo e gravidă. Nu voiau să trebuiască să zboare nicăieri.
Tu ai o listă?
Cu unde aş merge în luna de miere...
...fictivă înainte de a da naştere copilului fictiv? Nu.
Dar nu aici.
-Am crezut că-ţi place locul ăsta. -Serios?
Care parte din modele florale extreme îţi spune Elena Gilbert?
Scuză-mă. Presupun că nu am jucat vreodată..
...jocul de fantezie Să Pretindem că Suntem Oameni.
Bine. Să jucăm. Eşti om.
-În cinci ani de acum, unde eşti? -Cu tine.
-Plictisitor. Dă-mi un cod poştal. -Bine.
Într-un loft în Tribeca.
Deasupra barului în care lucrezi tu.
M-ai făcut să fiu Matt Donovan în fantezia ta?
Bine, deţii barul.
Şi când nu lucrezi acolo, eşti pe canapeaua noastră...
...îmi torni un pahar de vin şi-mi masezi picioarele după o zi în sala de operaţii.
Eu îmi fac rezidenţiatul în chirurgie.
Desigur că da.
-Copii? -Da. Desigur. Eventual.
Dar poate ar trebui să avem doi.
Ştii tu, ca să-şi poată ţine companie...
...când noi...ştii tu...
...suntem distraşi de alte lucruri.
Ai totul plănuit, nu-i aşa?
Cum rămâne cu tine? Rândul tău. Cinci ani de acum, unde eşti?
Asta e tortură.
Sună de parcă şobolanii nu au stare.
Gen tortură pe bune.
Elena şi Damon vorbesc despre viitorul lor împreună.
-Vreau să mor. -Vor face o greşeală eventual.
Şi când o vor face, vom ataca.
Secăm prima persoană în care ne putem înfige colţii.
Oh, Doamne. Ce n-aş face pentru măcar o sorbitură de sânge de om.
Ştii când te hrăneşti din gâtul cuiva...
...şi artera lui încă pulsează?
Chiar îmi place asta.
Credeam că venele ţi se simt ca şmirghelul.
Se simt.
Aşa că ia-mi gândul de la asta.
-V-aţi plictisit deja? -Pleacă, Damon.
V-am adus nişte lecturi uşoare din secţiunea Crime Adevărate.
Sunt curios. Care dintre voi idioţilor a atacat un gardian de la stadion...
...şi l-a îndesat într-un cărucior de rufe?
-Aia am fost eu. -Mişto tehnică.
Probabil e bine că maică-ta e moartă. Aia ar fi fost o muşamalizare dată naibii.
De ce te iei numai de mine?
Stefan e şi el aici. Enervaţi-l pe el.
Pentru că Stefan nu a rupt clavicula unui ajutor de barman în jumătate.
E chiar foarte trist, de fapt.
O pot vedea pe Liz, sunându-i părinţii...
...spunându-le veştile, întrebându-se unde a greşit ca mamă.
A făcut cancer, Damon.
Acolo a greşit.
Dă vina pe ea.
O atitudine sănătoasă, Caroline.
Ştii ce, ai dreptate.
Ar trebui să fiu mai mult ca tine şi Elena...
...şi să mă joc de-a prefăcătoria cu un viitor pe care nu-l pot avea.
Pentru că asta e sănătos.
Poate mă voi preface că eu chiar pot să nasc copii...
...şi să am o viaţă normală.
Şi că mi-aş putea lua o slujbă fără să trebuiască să mă mut odată la 5 ani.
Şi că îmi pot opera pacienţii fără să vreau să mă hrănesc cu ei.
-Eşti o adevărată javră când ţi-e foame. -Sunt curioasă, Damon.
Cum se simte să ştii că nu poţi...
...să-i oferi cuiva viaţa pe care ştii că o vrea?
-Taci, Caroline. -Doar spun adevărul, Elena.
Mda, nu vrei viaţa asta.
Şi te poţi juca de-a tărâmul fanteziei cât vrei...
...dar în viaţa asta, în care eşti vampir...
...mereu te vei mulţumi cu mai puţin.
Şi e pur şi simplu foarte trist.
-Nu pot asculta asta. -Elena.
Nu vreau să aud, bine?
Pot avea un sandviş de pui, vă rog?
Şi un nişte supă?
S-a făcut. Şi asta vine cu garnitură de cartofi sau piele.
Îmi cer scuze, ai spus cumva piele?
Mă tem că nu ştiu ce înseamnă asta.
Niciuna, mulţumesc. Şi eu nu mănânc.
Asta a fost dureros.
Dieta ta exclusiv de sânge te-a făcut să uiţi cum e la restaurant?
E prima dată, de fapt.
Cum m-am descurcat? Am fost complet idioată?
-Despre ce vorbeşti? -Oh, am crezut că ştii.
Am fost închisă pentru ultimii 100 de ani.
Prostia aia veche.
Lily, m-ai transformat şi m-ai lăsat pe o navă plină de cadavre decapitate.
Nu ar fi mai uşor să spui că ai uitat în ce cabină eram?
Numai dacă ăsta ar fi fost cazul.
Nu, seara în care te-am transformat eu şi am fost prinşi de Sabatul Gemini.
Oh, înţeleg.
Tot acest timp ai crezut că te-am abandonat.
Nu aş face asta vreodată, Lorenzo.
Aş fi recunoscătoare dacă nu ai mai menţiona cadavrele decapitate.
Acele obiceiuri sunt lăsate în trecut.
Măcar vă oferă ceva ţie şi lui Stefan să vă apropiaţi.
Sau poate că nu.
Nu e vina lor, dar...
...îmi amintesc de o perioadă foarte întunecată din trecutul meu.
Nu eşti mişcată de instinctul matern, văd.
Ba din contră...
...a fost direcţionat în altă parte.
Vezi tu, am fost închisă în lumea-închisoare cu alţi şase...
...având grijă de ei cât muream de foame...
...supravieţuind cu 2 picături de sânge pe săptămână doar ca să ne păstrăm raţiile
Sună ca o corvoadă.
Loialitatea nu e niciodată o corvoadă, Lorenzo.
Oricum, este de prost gust să vorbim lucruri atât de personale.
Sper că îţi este foame. Se pare că însoţitoarea mea m-a lăsat baltă.
Bonnie Bennett.
Vezi tu, companionii mei de călătorie au rămas blocaţi în lumea-închisoare.
Domnişoara Bennett s-a oferit să-i scoată.
Oh, chiar aşa a făcut?
-Încă caut. -A plecat.
-Ţi-am spus să o ţii ocupată. -N-am putut. Era cu Enzo.
-Când au plecat? -Nu ştiu. Grăbeşte-te.
Ştii câte locuri de ascuns chestii există?
Cât e drăguţ din partea ta să mă aduci acasă.
Bonnie? Eşti bine?
Totuşi, cred că greşeşti să te îngrijorezi de ascendent.
Damon m-a asigurat că totul va fi bine.
Trebuie să înveţi nişte chestii despre fiul tău.
Ce vrei să spui cu asta?
Ei bine, nu e cel mai de încredere.
Am crezut că ştiai.
Ţi se pare amuzant?
Că ascendentul mi-a fost luat?
Că am pierdut orice mod de-mi recupera familia?
-Familia? -Ştii ce sunt, Lorenzo.
Ai văzut ororile de pe acea navă.
Oamenii din lumea aia sunt...
...ce mă opreşte să redevin acel monstru.
Adevărata ta familie e chiar aici, în casa asta.
-Ieşi afară. -Lily, relaxează-te.
Am spus ieşi afară.
Damon, Caroline nu are dreptate. Nu mă mulţumesc cu mai puţin.
-Dar vrei să fii om. -Chiar tu ai spus-o.
Dacă aş fi om, nu am funcţiona.
Exact. N-am funcţiona.
Tu ce umană l-a ales pe Stefan.
-De ce te porţi aşa? -Doar recunoaşte ce vrei.
Ce vrei să spun, Damon?
Vrei să spun că nu-mi va conveni 100% să fiu vampir...
...pentru tot restul eternităţii? Bine.
Dar îmi convine.
Pentru că asta înseamnă că voi fi cu tine, veşnic...
...şi gândul ăsta e suficient pentru mine.
De ce nu e suficient pentru tine?
Oh, bun. Draga de mami.
Te las să răspunzi la asta.
-Ar fi bine să mă fi apelat din greşeală. -Pe unde ai fost?
-Cine eşti tu, maică-mea? -E la tine?
-Ce să fie la mine? -Ascendentul.
Nu e unde l-am lăsat şi mă îndoiesc că administratoarea l-a luat.
Poate l-ai pus undeva şi ai uitat.
E singurul lucru care-mi poate recupera oamenii.
-Nu am uitat unde l-am pus. -Ei bine, nu-l am.
Aşa că începe să te uiţi pe sub perne.
Nu m-ai auzit, fiule. Am nevoie de el înapoi.
Chiar nu e o prioritate pe lista mea de probleme, mama.
Găseşte-l.
Sau fii sigur că pot la fel de uşor să distrug...
...ceva foarte valoros ţie.
Ascuns într-o cutie de pantofi.
Ai învăţat arta ascunsului de la mama ta.
N-ai face asta.
Adu-mi ascendentul...
...sau voi zdrobi leacul pentru vampirism cu propriile mâini.
E super cald aici.
Mie-mi spui.
Deci vorbeşti.
Erai atât de tăcut mai devreme când mă luam de Elena.
Mă temeam că te simţi trist pentru ea.
Nu, era greu de adăugat ceva. Asta e tot.
Mult mai bine.
Ţi-o recomand.
Sunt bine.
Mersi.
Eşti sigur?
Pentru că îţi pot da o mână de ajutor dacă vrei.
Am spus că sunt bine.
Te-am auzit.
Ştii ce altceva aud?
Inima ta.
Bate repede.
Te emoţionez?
Caroline.
-Când ai pornit-o? -Despre ce vorbeşti?
Umanitatea ta a fost pornită în tot acest timp, nu?
Damon şi Elena ştiau unde să ne găsească pentru că tu le-ai spus.
Şi de asta se luau numai de mine.
-Probabil ţi-e rău de la căldură. -Cât de proastă mă crezi, Stefan?
Acum câteva zile ai rupt hainele de pe mine, acum nici nu vrei să mă săruţi?
Ce s-a întâmplat?
Nu vrei să profiţi de mine?
Nu vrei să ne distrugi relaţia inexistentă?
Te rog opreşte-te.
Relaxează-te, Stefan.
Nu prea mai aveam chef de sărutat.
Nu mai face un singur pas.
Nu ştii ce faci, Bonnie.
Ştiu exact ce fac.
Mă protejez.
Pentru prima dată, mă pun pe primul loc.
Uite, sunt de acord cu puterea feminină.
Dar doar dă-mi nenorocitul de ascendent şi-ţi promit că Kai nu va ieşi.
Oh, îmi promiţi? Asta se presupune să însemne ceva?
Asta nu mai este despre Kai.
Cei pe care îi va elibera sun de un milion de ori mai puternici...
...şi nu mă face să-ţi explic cât de mult se vor distra cu o Elena umană.
-Mama are leacul, Bonnie. -Despre ce vorbeşti?
Dacă nu-i duc asta, îl va distruge.
Deci propria ta mamă te şantajează?
Presupun că aşchia nu sare departe de trunchi.
Stop!
Dacă îţi dau asta, mă sacrific pe mine însămi. Din nou.
Îmi risc propria viaţă. Din nou. Aş putea sfârşi moartă. Din nou!
Nu vrei să mă forţezi, Bon.
Şi tu ce vrei? Ca Elena să aibă o viaţă umană?
Să fie fericită, să îmbătrânească fără tine?
Dacă chiar îţi doreai asta, i-ai fi dat deja leacul.
Greşesc?
Am spus, greşesc?
Te cunosc, Damon.
Mi-am petrecut patru luni cu tine.
Zi şi noapte.
Am mers până-n Iad şi înapoi, la propriu.
Şi acum îţi e mai frică decât niciodată.
Nu are legătură cu ce se întâmplă dacă nu-i dai leacul Elenei.
Ţi-e frică de ce se întâmplă dacă o faci.
Dacă crezi că-i faci faţă, eliberează o grămadă de oameni care vor să mă...
...omoare pe mine şi oricine le stă în cale, şi apoi...
...îţi poţi petrece următorii 70 de ani lângă Elena care îmbătrâneşte şi moare.
Dacă asta vrei...
...ia-l.
Slavă Domnului. Timpul pentru o gustare.
Ieşi din maşină.
-Mama, ce fac--? -Am spus, ieşi din maşină.
-Cum--? -Eşti arestată pentru uciderea...
-...lui Chris Benton, Jason Hughes-- -Mama, eu sunt. Sunt Caroline.
Mă tem că te înşeli. Fiica mea e plină de compasiune.
Are grijă de cei la nevoie.
Nu eşti reală. Nu poţi fi reală.
Mi-am crescut fiica să fie o persoană bună.
-Stop! Ştiu ce faci. -Ştie cât de mult m-ar răni să văd asta.
-Taci! Stop. Nu poţi fi aici. -Nu eşti fiica mea.
Ştiu ce îmi faci, Stefan. Mama a murit. E moartă.
Asta nu e real!
Funcţionează. Durerea pe care o simţi, las-o înăuntru.
Mă înfometezi, mă seci de sânge...
...îmi pui viziuni în cap. Ăsta a fost planul tău de la început?
-Trebuie să te întorci, Caroline. -Pleacă de lângă mine.
Vreau să-ţi arăt ceva. Ia-mă de mână.
Am spus, pleacă de lângă mine.
Te pot ajuta dacă mă laşi. Doar, te rog...
...ia-mă de mână.
Te rog, Caroline.
Nu vreau ajutorul tău, Stefan.
Vreau doar să mori.
Iar îţi bate inima repede, Stefan. Lasă-mă să repar asta.
Caroline, te rog, opreşte-te.
Bine.
Ac şi aţă, aşa cum ai cerut.
Vreau să ştiu de ce te-ai apucat brusc de cusut?
Ei bine, eu şi Caroline am petrecut ziua...
...săpând în pădure după un ursuleţ.
Şi acum vrea să îl repar.
E foarte concentrată pe a da sarcini.
-Da, ştiu. -Mersi.
-Ce naiba e asta? -O amintire.
Una reală.
Mersi.
Trebuia să fi văzut privirea lui Caroline...
...când ursuleţul ăla s-a dezintegrat.
Îi eşti un prieten bun, Stefan.
Sper că într-o zi vei fi mai mult de atât.
Sunt pe moarte, am voie să fiu sinceră.
Îmi salvează timp.
Ei bine, nu cred că acum sincronizarea e bună pentru mine şi Caroline...
...cu tot ce se petrece.
-Dă vina pe mine, de ce nu. -Nu, vreau să spun...
...dacă voi începe ceva cu Caroline, vreau să fie perfect.
Fără pierdere, fără durere, fără suferinţă.
S-ar putea să aştepţi o vreme.
Sunt un tip răbdător.
Hei, vrei să trimit asta pentru tine?
Nu, mersi. Încă lucrez la ea. O voi trimite mâine.
Am o idee despre ce vreau să spun...
...doar că...
...presupun că şi eu vreau să fie perfect.
Eşti o mamă bună.
Aşa sper.
Vreau să văd restul.
Lasă-mă să o văd.
Stai.
Stai. Mama.
Mama. Eu sunt. Caroline.
Bine, eu--Doar vino afară.
Voiam să vorbesc cu tine.
Vreau să-ţi citesc scrisoarea.
Te rog. Mami.
Mama, te rog.
Întoarce-te.
Fă-o să se întoarcă.
-Nu pot. -Nu, doar...
...mai arată-mi viziunea încă o dată?
Vreau să o văd pe mama. Trebuie să ştiu ce a spus în scrisoare.
Ţi-am dat deja scrisoarea.
Nu.
Ce crezi că a vrut să-mi spună?
Orice a fost, s-a dus.
Nu.
Eu am făcut asta. E numai vina mea. Nu.
Am încercat să te omor. Apoi te-am făcut să îţi opreşti umanitatea.
-Apoi noi-- Oh, Dumnezeule. -E bine.
-Caroline, e bine. -Îmi pare atât de rău, Stefan.
Am distrus totul. Am distrus totul.
Spune-mi că ai ascendentul.
Nu pot. Pentru că nu-l am.
Atunci înţelegi ce se va întâmpla în continuare.
Va fi doar ca pe vremuri.
Eu greşesc şi tu mă pedepseşti.
Unele lucruri nu se schimbă niciodată.
Scuteşte-mă de indignarea ta. Amândoi ştim că ţi-am făcut o favoare.
Acel sentiment de uşurare pe care-l simţi...
...acum e realizarea că Elena nu te va părăsi niciodată.
Ai ales în locul ei.
Nu e nimic greşit în asta.
Atâta timp cât eşti fericit, nu trebuie să ştie vreodată.
Deşi, stai aşa puţin.
Să o fac pe Elena a ta veşnic?
Asta e exact ce vrei.
Asta nu ar fi o pedeapsă deloc.
Damon?
Damon. Asta e--? -Leacul pentru vampirism.
L-am lăsat afară ca să-l găseşti.
Cum Damon nu avea să ţi-l dea vreodată.
-E adevărat? -Elena, pot să-ţi explic.
Pare că voi 2 aveţi multe de vorbit.
Cum e?
Ce faci?
Mă duc acasă pentru un duş şi o băutură tare.
Cum rămâne cu Caroline?
-Nu vrea să mă vadă. -Stefan.
Fiecare sentiment pe care l-a respins s-a întors la ea cu un milion de mile pe oră.
Mda, nu am nevoie de lecţii despre cum funcţionează pornirea umanităţii, Ric.
Crede-mă. Nu vrea să mă vadă.
Poate ar trebui să o laşi pe Caroline să decidă ce vrea.
Hei.
-Caroline-- -Nu.
Nu.
Eşti bine?
Cum pot fi bine?
După tot ce am distrus?
Doar nu-ţi face griji pentru mine. Nu o voi...
...opri din nou.
Dar...
...tu...
...şi noi...
...şi asta....
Doar am nevoie să plec de aici.
Ai venit.
În 1903...
...eram bolnav.
Propria familie mă abandonase.
Şi tu m-ai luat sub aripa ta şi m-ai salvat de la moarte.
Aparent, loialitatea e importantă şi pentru mine.
Fac maşini atât de silenţioase acum.
Abia de poţi auzi una venind.
Făceam o plimbare să-mi limpezesc mintea şi...
...şi aproape am creat un accident.
Mi-am cerut scuze, desigur.
Chiar am şocat şoferul, mergând în faţa maşinii.
Inima îi bătea ca o tobă. Îi puteam vedea pulsul pe gât.
Şi în acel moment mi-am uitat toate grijile.
Nu am simţit durere...
...ori disperare.
Ori singurătate.
Mă tem că m-a copleşit.
Ce am făcut?
E bine.
Eşti bine.
Deci tot acel joc cu cinci ani de acum...
...şi toată discuţia aia despre viitor....
Nu a fost prea subtil în retrospectivă, nu?
Damon, înţeleg.
Dar dacă iau asta...
...totul se schimbă.
Doar că nu am crezut că-l voi mai vedea vreodată.
Nici eu.
Mama a ameninţat că-l va distruge azi...
...şi nu am oprit-o.
De ce nu?
Pentru că fantezia ta de peste cinci ani m-a speriat ca naiba.
-M-am panicat. -Damon, era doar un joc stupid.
Tot ce văd în cinci ani de acum eşti tu.
Îţi vezi întreg viitorul. Şi vreau să ai asta.
Vreau să trăieşti într-un oraş mare, să fii chirurg şi să ai o familie.
De ce l-ai ascunde de mine atâtea zile...
...şi apoi ai încerca să-l distrugi?
Pentru că sunt un idiot. Şi sunt egoist.
Şi sunt atât de îndrăgostit de tine şi nu vreau să te pierd.
Asta e doar....
Asta e prea complicat.
Îl vom da altcuiva.
Mama lui Bonnie. Sau Caroline.
-Am încercat deja să-l dau. -Bine.
Atunci sunt sigură că e o listă lungă de...
...vampiri care-ar vrea încă o şansă.
Vei lua leacul, Elena.
Ei bine, nu-l vreau, Damon.
Nici eu nu vreau să trăiesc fără tine.
Vei lua leacul, Elena.
Şi eu îl voi lua cu tine.
-Ce? -Nu vreau un viitor...
...fără tine.
Voi deveni şi eu om. or...