Tidigare på "The Vampire Diaries":
-Det botar vampyrism. -Du ville ge det till Elena.
Om jag har ändrat mig då?
Om någon försöker aktivera min mänsklighet-
-så blir jag din värsta mardröm.
Kai, sluta!
Hej, mor.
Du tror att jag kan få Stefan att få kontakt med sin mänsklighet igen?
Och när vi har gjort det?
Räddar vi mina vänner då?
De var kända som kättare. Vampyrer med häxkrafter.
Hon gjorde mig till ett monster och övergav mig.
Damons lama försök att aktivera min mänsklighet.
Och sedan ska du aktivera min mänsklighet? Jag tror inte det.
Jag kommer aldrig att lämna dig igen.
Mor.
Du måste leta upp Caroline.
Jag ska hitta henne.
En ängel.
Vilket gulligt ställe.
-Det är förtjusande. -Okej, jag tar betet.
Du hittar mig i en bar-
-där jag nöjsamt förtär personalen-
-så du kan gnälla om att din mamma är en slyna...
Vad för slags mor älskar inte sina barn?
Så hon spann ett nät av lögner-
-och kunde inte aktivera din mänsklighet-
-och nu vill du äta folk.
Vilket jag definitivt är med på.
Så vad tusan gör vi på ett bed-and-breakfast i Grove Hill?
Jag tänkte att vi kunde-
-ta en liten paus.
Först, övertyga henne om att min mänsklighet är inaktiv.
Jag säger att min mor inte hade någon påverkan på mig.
-Men har man sett. -Sankt Stefan har en plan.
Måste den som håller kattungen prata om sina känslor?
-Tortera henne tills hon viker sig. -Såld.
Måste jag påminna er att Caroline-
-började döda folk hejvilt sist hon trodde att vi ville omvandla henne?
Hon ska inte få veta den här gången.
-Vem ringer du? -Kan jag få några handdukar...
...uppskickade, tack?
Tack.
Jag är hungrig, så jag tänkte att vi kan äta den som tar upp dem.
Ser du? Han kommer att vara övertygande.
Säg att hon tror dig. Hur vet du att hon kommer att vilja se dig igen?
Det kommer hon att vilja.
-Damon, håll tyst. -Det är en knepig satsning för dig?
-Hon väntar sig mycket. -Okej.
-Vad är det jag missar? -Inget.
-Vänta. Gjorde du och Caroline... -Det?
Japp.
Efter att hon stängde av...
-Strunt samma. -Det gick inte som planerat...
...men kan vi bara släppa det?
Okej, känsligt ämne. Jag förstår.
-Vad ska vi göra med henne? -Tappa henne på blod...
...och bombardera henne med allt hon brydde sig om förut.
Minnen av vem hon var, hennes vänskaper, hennes mamma.
-Tog du med det? -Ja.
-Vad är det? -Hon gjorde sig av med allt.
Hennes mamma ville att brevet skulle komma fram efter hennes död-
-vilket det gjorde, men Caroline hade redan stängt av.
-Det kan fungera. -Visst.
Om hon inte vill ha kul med Stefan i stället för en nostalgitripp.
Jag tänker inte låta det hända.
Vad gör du nu?
Gör oss ett par drinkar.
Vilken gentleman.
Middag.
Handdukar.
Vill du göra det här?
Låt oss få det överstökat.
TRE DAGAR SENARE
Stefan?
-Ja. -Vad har hänt?
De hittade oss.
-Hej. -Hej.
-Vilken överraskning. -Jag var i krokarna.
Jag ville komma förbi med en liten energikick.
Tack. Vad är det för något?
En mocka latte frappé-något. Jag vet inte. Jag gissade.
Elena sa att ni har hittat Caroline, vilket är toppen.
Hon nämnde inte något botemedel mot vampyrism.
-Säg inte att du sa något. -Nej.
-Och inte du heller? -Jag har varit upptagen.
Mamma är här. Jag gjorde ett bed-and-breakfast vampyrsäkert.
Vet du hur många jag var tvungen att betvinga?
Några stycken, vilket får mig att undra-
-hur du hade tid att köpa kaffe åt din kompis.
Har du hört talas om Lyriderna? Inte jag heller.
Det är en komet som min mamma tror-
-ska rädda hennes vänner från fängelsvärlden.
Men vi kommer inte att befria dem.
Jag kan ha förstärkt den möjligheten-
-när jag lät henne ta hand om ascendenten.
Va?
Kom hit.
Du sa att hennes vänner är vampyrer med magiska krafter.
Jag tror att PK-termen är "häxpyr".
Termen är missfoster som vi inte känner.
Du måste ändå utföra trollformeln åt henne för att öppna dörren till 1903.
-Hon kommer att söka efter mig. -Vi får sinka henne.
Lily är som en indrivare.
Undvik henne länge nog så lämnar hon en i fred.
Nej, efter ett tag stänger de av elen.
Du får fixa det här innan hon blir mitt problem.
Kom inte hit och låtsas bry dig om mig igen.
Nämnde jag att jag fick en tid på det där gulliga bageriet.
-Jag vet inte vad du pratar om. -För att provsmaka bröllopstårtor?
Till vårt bröllop?
Jag behöver inte påminna dig. Det ligger runt hörnet.
Det är nu jag låtsas bry mig om hur tårtan smakar.
Jag spelade rummy hela natten på ett B&B vi skulle reka inför bröllopet.
Du kan bry dig om tårta.
Sa jag att det gulliga bageriet ligger vid-
-en ännu gulligare tequilabar?
Tequila.
Min favorit. Gin. Igen.
Hur många blir det?
Elena. Hej.
-Vi höll ett öga på dina vänner. -Ja.
Ja, jag ser det.
Ja.
Goda nyheter. Ert skift är slut. Jag tar över nu.
I så fall går jag till bröllopssviten.
Här har du allt du behöver.
Det finns en kortlek om du blir uttråkad.
-Okej, uppfattat. -Toppen. Vi ses om några timmar.
-Ric? -Ja?
Det är skönt att se dig lycklig.
Åh, tack.
Jag tror att de har vaknat-
-så ha det så kul.
Okej.
De har gjort stället vampyrsäkert.
Hur visste de att vi var här?
Varför är du så lugn?
-Hjälp mig. -För att jag redan har försökt.
Du slösar energi.
Varje rörelse känns som sandpapper mot mina ådror.
De försöker torka ut oss. Först tappar de oss på blod.
-Sen svälter de ut oss. -Jag vet hur uttorkning fungerar.
Jag skulle låta bli det där.
Jag kan bokstavligen känna hur mina celler krymper.
Du inser att vodka för en vampyr med vätskebrist-
-är som saltvatten för en människa?
Måste du hålla föredrag? Håll tyst-
-och låt mig njuta av den.
-Knack, knack. -Elena.
Låt mig gissa. Mänsklighetspolisen var din idé?
Vi vill ha dig tillbaka, Caroline.
Minns du när Jeremy dog och du stängde av din mänsklighet-
-och försökte döda balens drottning, det vill säga din bästis Bonnie?
Stefan, var det innan-
-eller efter hon dödade en servitris utan anledning?
Efter, tror jag.
Stefan och jag tycker att det är lite ironiskt-
-att du ska berätta för oss hur man hanterar en nära anhörigs död.
Jag är inte här för att predika för dig.
Jag ville visa dig det här.
Brevet från din mamma kom bara några dagar efter hennes begravning.
Det var tydligen något hon ville berätta för dig.
Ser det ut att vara riktigt?
Hennes oklanderligt perfekta handstil? Japp.
Jag minns när hon lärde mig att skriva mitt namn i skrivstil.
Så? Ska jag läsa det här och bara bli patetiska, moderlösa Caroline igen?
-Bränn det. -Va?
Sa jag "stå där och se dum ut"? Nej.
Jag sa, bränn det.
Jag kanske borde läsa det först.
Vad bryr du dig om det?
Vad händer om du återfår din mänsklighet-
-och börjar hata mig för att jag förstörde mammas brev till dig?
Kom de där orden verkligen ur din mun? Gud.
Bränn det. Nu.
Stefan, gör det inte.
Nej.
Ledsen, Elena-
-men vill du ha oss tillbaka får du anstränga dig mer än så.
- Hej, Matt. -Hej.
Är kvinnan som ser ut som hon aldrig har varit på restaurang din dejt?
Toppen. Hon är tidig.
Vad ska jag göra?
Vänta 10 minuter. Säg att jag är försenad.
Uppehåll henne.
Okej.
Jag trodde att du skulle bli sheriff.
Tack vare Stefan och Caroline kan jag inte just nu.
-Förföljer du någon? -Jag har lagt det där bakom mig.
Jag har bestämt att ett direkt tillvägagångssätt är bäst.
-En av dina gäster får förklara sig. -Skapa inga problem.
Det beror på hur det här samtalet går.
Jag vet vem du är. Du kom förbi för några dagar sedan.
Ja. Och din son och jag råkar vara gamla vänner.
Herregud.
Lorenzo.
-Det är du. -Så ni känner varandra?
Frasen "en liten värld" är passande.
"Episk underdrift" också.
Mitt lunchsällskap är inte här än. Du kan väl ta en drink med mig?
Gärna.
Hon brände brevet.
Det var mitt trumfkort.
Nu är det kört.
Att du är värdelös på att tortera folk är inget att skämmas för.
Det är därför du har mig.
Alaric och Jo får stryka oss från sin lista på smekmånadsalternativ.
Hade de en lista?
Jo är gravid. De ville inte flyga någonstans.
Har du en lista?
Över vart jag ska åka på min fiktiva smekmånad-
-innan min fiktiva nedkomst? Nej.
Men inte hit.
Jag trodde du gillade det här stället.
Allvarligt? Vilken del av blommönstret skriker Elena Gilbert?
Ursäkta, vi har väl aldrig lekt "vi låtsas vara mänskliga"-leken.
Okej. Vi leker lite. Du är mänsklig.
-Var är du om fem år? -Lätt. Med dig.
-Gäsp. Jag vill ha ett postnummer. -Okej.
I ett loft i Tribeca.
Ovanför baren där du jobbar.
Är jag Matt Donovan i din fantasi?
Okej, du äger baren.
Och när du inte jobbar där sitter du på vår soffa-
-och häller upp vin och masserar mig efter en lång dag på sjukhuset.
Jag utbildar mig till kirurg.
Självklart.
-Ungar? -Ja, självklart. Förr eller senare.
Men vi borde nog ha två.
Så att de kan hålla varandra sällskap-
-när vi är, du vet-
-distraherade av andra saker.
Du har tänkt på allt, va?
Du då? Din tur. Om fem år, var är du?
Det här är tortyr.
Råttorna låter rastlösa.
Det är som riktig tortyr-
-när Elena och Damon pratar om sin framtid tillsammans.
-Jag vill dö. -Till slut begår de ett misstag.
Och när de gör det slår vi till. Vi sätter tänderna i den första vi ser.
Herregud. Vad skulle jag inte göra för lite människoblod?
Du vet när man dricker från någons hals-
-och artärerna fortfarande pulserar?
Jag älskar verkligen det.
Jag trodde att dina ådror kändes som sandpapper.
Det gör de.
Så få mig på andra tankar.
-Är ni uttråkade än? -Gå härifrån.
Jag tog med lite nöjesläsning om verkliga brott.
Jag är nyfiken. Vem av er idioter attackerade en ordningsvakt-
-och stoppade honom i en tvättvagn?
-Det var jag. -Schyst teknik.
Tur att din mamma inte är här. Vilken mörkläggning det hade blivit.
Varför hackar du bara på mig?
Stefan är också här. Besvära honom.
Stefan bröt inte nyckelbenet på en barassistent.
Det är rätt sorgligt.
Jag kan se Liz ringa föräldrarna-
-med nyheterna och undra vad det var som gick snett.
Hon fick cancer.
Det är vad som gick snett.
Skyll på henne.
-Vilken sund attityd. -Du har rätt.
Jag borde vara mer som du och Elena-
-och låtsas att jag har en framtid-
-för det är ju sunt.
Jag kanske kan låtsas att jag kan få barn-
-och ha en normal familj.
Och jag kan få jobb utan att behöva flytta och börja om vart femte år.
Och jag kan operera utan att vilja dricka mina patienters blod.
-Du är en subba när du är hungrig. -Jag är nyfiken.
Hur känns det att veta att du inte kan ge någon det liv hon vill ha?
-Håll tyst. -Jag konstaterar bara fakta.
Du vill inte ha det här livet.
Och du kan låtsas så mycket du vill-
-men i det här livet, där du är en vampyr-
-kommer du att vara missnöjd.
Och det är bara så sorgligt.
-Jag har fått nog. -Elena.
Jag vill inte lyssna på det, okej?
Skulle jag kunna få en kycklingmacka-
-och en skål soppa?
Absolut, och det serveras med pommes frites eller skal.
Förlåt, sa du skal?
Det vet jag inte riktigt vad det är.
Varken eller, och jag ska inte äta.
Det var obehagligt.
Har din diet av blod fått dig att tappa minnet?
Det är faktiskt första gången.
Lät jag som en svamlande idiot?
-Vad snackar du om? -Jag trodde du visste.
Jag har suttit fängslad de senaste 100 åren.
Den gamla historien.
Lily, du förvandlade och lämnade mig på ett skepp fullt av huvudlösa lik.
Varför inte säga att du glömde vilken hytt jag var i?
Om så ändå hade varit fallet.
Nej, den kvällen fångades jag och mina vänner av häxpakten Gemini.
Jag förstår.
Hela tiden har du trott att jag övergav dig.
Jag skulle aldrig göra det, Lorenzo.
Jag skulle uppskatta om du inte nämner de huvudlösa liken igen.
De vanorna ligger i det förflutna.
Åtminstone så ger det dig och Stefan något gemensamt.
Eller kanske inte.
Det är inte deras fel-
-men de påminner mig om ett mörkt kapitel i mitt liv.
Du har inte mycket till modersinstinkter.
Tvärtom.
Men de fokuserades på annat.
Jag satt fången i fängelsevärlden med sex andra-
-och skötte om dem medan vi svälte-
-och överlevde på två droppar blod i veckan för att bevara våra ransoner.
Det låter som en börda.
Lojalitet är aldrig en börda, Lorenzo.
Men det är opassande att prata om sådana personliga saker.
Jag hoppas du är hungrig. Mitt lunchsällskap verkar inte komma.
Bonnie Bennett.
Mina reskamrater sitter fortfarande fångna i fängelsevärlden.
Ms Bennett har erbjudit sig att befria dem.
Har hon det?
-Jag letar fortfarande. -Hon har gått.
-Sinka henne, sa jag ju. - Det gick inte. Hon var med Enzo.
-När gick de? -Jag vet inte. Skynda dig.
Vet du hur många gömställen det finns...
-Vad snällt av dig att ta mig hem. -Är du okej?
Men du behöver inte oroa dig för ascendenten.
Damon lovade att allt skulle ordna sig.
Du har mycket att lära om din son.
Vad menar du med det?
Han är inte världens pålitligaste.
Jag trodde du visste.
Tycker du att det här är underhållande?
Att ascendenten har tagits från mig?
Att jag inte kan rädda min familj nu?
-Din familj? -Du vet vad jag är.
Du såg ohyggligheterna ombord på skeppet.
Folket i fängelsevärlden är de enda-
-som hindrar mig från att bli det monstret.
Din riktiga familj är här, i det här huset.
-Försvinn. -Lily, slappna av.
Försvinn, sa jag.
Caroline har inte rätt. Jag är inte missnöjd.
-Men du vill bli mänsklig. -Du sa det själv.
Om jag var mänsklig skulle vi inte passa ihop.
Precis.
Mänskliga du valde Stefan.
-Varför uppför du dig så här? -Erkänn vad du verkligen vill.
Vad vill du att jag ska säga?
Att jag aldrig kommer vara helt nöjd med att vara vampyr-
-resten av evigheten? Visst.
Men det är okej för mig.
För det betyder att jag får vara med dig, för alltid-
-och bara tanken på det duger åt mig.
Varför duger det inte åt dig?
Bra. Kära mamma.
Jag låter dig svara.
-Hoppas du ringde av misstag. -Var har du varit?
-Är du min mor eller? -Har du den?
-Vad då? - Ascendenten.
Den är borta, och jag tror inte att hushållerskan tog den.
Du kanske har förlagt den.
Den är det enda som kan befria mitt folk.
-Jag har inte förlagt den. - Jag har den inte...
...så börja leta under dynorna.
Du förstår inte. Jag behöver den.
Det har inte så hög prioritet för mig just nu, mor.
Leta upp den-
-annars kan jag förstöra nåt som betyder väldigt mycket för dig.
Det ligger gömt i en skokartong.
-Du har tydligen lärt dig av din mor. -Du skulle inte göra det.
Ta hit ascendenten-
-annars kommer jag att krossa botemedlet mot vampyrism.
Det är typ miljoner grader här inne.
Det menar du inte?
Han talar.
Du var så tyst tidigare när jag skällde på Elena.
Jag var rädd att du tyckte synd om henne.
Nej, det var bara svårt att få in ett ord.
Mycket bättre.
Jag rekommenderar det varmt.
Nej, det är bra.
Tack.
Är du säker?
För jag kan ge dig en hand.
Det är bra, sa jag.
Jag hörde dig.
Vet du vad jag också hör?
Ditt hjärta.
Och det rusar.
Gör jag dig nervös?
Caroline.
-När aktiverade du den? -Vad snackar du om?
Din mänsklighet har varit på hela tiden, eller hur?
Damon och Elena visste var vi var för att du sa det till dem.
Det var därför de bara hackade på mig.
-Du måste ha fått värmeslag. -Hur dum tror du att jag är?
Förut slet du kläderna av mig, och nu vill du inte ens kyssa mig?
Vad är det?
Vill du inte utnyttja mig?
Vill du inte förstöra vårt icke-existerande förhållande?
Snälla sluta.
Slappna av.
Jag känner inte för att kyssas längre.
Ta inte ett steg till.
-Du vet inte vad du håller på med. -Jag vet exakt vad jag gör.
Jag skyddar mig.
Jag prioriterar mig själv nu.
Jag gillar starka tjejer-
-men ge mig den jäkla ascendenten så lovar jag att Kai inte kommer ut.
Du lovar? Skulle det betyda något?
Det handlar inte om Kai längre.
De som skulle bli fria är miljoner gånger starkare än honom-
-för att inte tala om hur kul de skulle ha med Elena.
Min mamma har botemedlet.
-Vad snackar du om? -Om hon inte får den förstör hon det.
Så din egen mamma hotar dig?
Äpplet faller tydligen inte långt från trädet.
Sluta!
Om jag ger den till dig så offrar jag mig själv, igen.
Jag riskerar mitt liv, igen. Det kan sluta med att jag dör, igen.
Utmana mig inte.
Vad vill du? Att Elena ska ha ett mänskligt liv?
Att hon ska vara lycklig och åldras utan dig?
Om det är vad du ville hade du redan gett henne botemedlet.
Har jag fel?
Jag sa, har jag fel?
Jag känner dig.
Jag tillbringade fyra månader med dig.
Dag ut och dag in.
Vi for till helvetet och tillbaka igen, bokstavligen.
Och du är räddare nu än jag någonsin har sett dig vara.
Det handlar inte om vad som händer om du inte ger Elena botemedlet-
-utan vad som händer om du gör det.
Om du tror att du klarar av-
-att befria folk som vill döda mig och alla som står i deras väg-
-så du kan tillbringa 70 åre med att se på när Elena åldras och dö.
Om det är vad du vill-
-ta den.
Tack gode Gud. Dags för mellanmål.
Kliv ut ur bilen.
-Mamma, vad...? -Ut ur bilen, sa jag.
-Hur...? -Du är anhållen för morden...
-...på Chris Benton, Jason Hughes... -Mamma, det är jag, Caroline.
Du misstar dig. Min dotter är godhjärtad.
Hon hjälper de i nöd.
-Du kan inte vara här på riktigt. -Jag uppfostrade min dotter väl.
-Jag vet vad du håller på med. -Hon vet hur sårad jag skulle bli.
-Håll tyst! Du kan inte vara här. -Du är inte min dotter.
Jag vet vad du håller på med, Stefan. Min mamma dog. Hon är död.
Det här händer inte på riktigt.
Det fungerar. Släpp in smärtan du känner.
Svälta ut mig, låta mig förblöda-
-ge mig syner, var det din plan hela tiden?
Du måste komma tillbaka.
-Håll dig borta. -Jag vill visa dig nåt. Ta min hand.
Håll dig borta, sa jag.
Jag kan hjälpa dig.
Snälla, ta min hand.
Snälla, Caroline.
Jag vill inte ha din hjälp, Stefan.
Jag vill bara att du ska dö.
Ditt hjärta rusar igen. Låt mig fixa det.
Snälla, sluta.
Okej.
Nål och tråd, på din begäran.
Vill jag veta varför du plötsligt vill börja sy?
Caroline och jag letade efter en teddybjörn hela dagen-
-och nu vill hon laga den.
Hon är väldigt uppgiftsinriktad.
Ja, jag vet.
-Tack. -Vad tusan är det här?
Det är ett minne. Ett riktigt.
Tack.
Du skulle ha sett Carolines min när björnen gick sönder.
Du är en bra vän mot henne.
Jag hoppas att du en dag kommer att bli mer än så.
Jag är döende, så jag får vara plump.
Det sparar tid.
Jag tror inte att det rätt tidpunkt för mig och Caroline just nu-
-med allt som pågår.
-Skyll på mig. -Nej, jag menar bara...
...att om jag ska påbörja något vill jag att det ska vara perfekt.
Inga förluster, ingen smärta, ingen sorg.
Du kanske kommer att få vänta ett tag.
Jag är en tålmodig kille.
Vill du att jag postar det där åt dig?
Nej, tack. Jag jobbar fortfarande på det. Jag postar det i morgon.
Jag har en idé om vad jag vill säga-
-det är bara det att-
-jag antar att jag vill att det ska vara perfekt.
Du är en bra mamma.
Jag hoppas det.
Jag vill se resten.
Låt mig se henne.
Vänta.
Vänta. Mamma.
Mamma? Det är jag. Det är Caroline.
Okej, kom ut då.
Jag ville prata med dig.
Jag vill läsa ditt brev.
Snälla, mamma?
Mamma, snälla.
Kom tillbaka.
Få henne att komma tillbaka.
-Jag kan inte. -Jo...
...visa mig synen igen.
Jag vill se mamma. Jag måste få veta vad hon sa i brevet.
Jag gav dig brevet.
Nej.
Vad tror du hon ville säga mig?
Vad det än var så är det borta nu.
Nej.
Jag gjorde det här. Det här är mitt fel. Nej.
Jag försökte döda dig, och så stängde du av det...
-...och... Herregud. -Det är okej.
-Jag är så ledsen.
Jag har förstört allt.
Säg att du har ascendenten.
Det kan jag inte för jag har den inte.
Du förstår du vad som kommer att hända härnäst.
Det blir som förr i tiden.
Jag tabbar mig och du straffar mig.
Vissa saker förändras aldrig.
Se inte så chockad ut. Du vet att jag gjorde dig en tjänst.
Den där lättnaden du känner-
-är insikten att Elena aldrig kommer att lämna dig.
Du gjorde valet åt henne.
Det är inget ont i det.
Så länge du är lycklig behöver hon aldrig få veta.
Fast vänta lite.
Göra Elena din för alltid?
Det är precis det du vill.
Det vore inte alls något straff.
Damon?
-Damon...är det här... -Botemedlet mot vampyrism.
Jag ville att du skulle hitta det-
-eftersom Damon aldrig tänkte ge det till dig.
Är det sant?
Jag kan förklara.
Ni ser ut att ha en del att prata om.
Hur mår hon?
Vad gör du?
Jag ska hem och duscha och ta en stark drink.
Caroline då?
-Hon vill inte se mig. -Stefan...
...varje känsla hon har slagit bort kom tillbaka i svindlande fart.
Jag behöver ingen lektion i hur ens mänsklighet fungerar.
Tro mig, hon vill inte träffa mig.
Låt Caroline bestämma vad hon behöver.
Hej.
-Caroline... -Säg det inte.
Säg det inte.
Är du okej?
Hur skulle jag kunna vara det?
Efter allt som jag har förstört?
Oroa dig inte för mig, jag tänker inte-
-stänga av igen.
Men-
-du...
...och oss...
...det här...
Jag måste bara härifrån.
Du kom.
1903-
-var jag sjuk.
Min egen familj hade övergivit mig.
Och du tog mig under ditt beskydd och räddade mig från döden.
Det visar sig att lojalitet är viktigt för mig också.
De gör bilar så tysta nuförtiden.
Man hör knappt när de kommer.
Jag gick ut för att rensa tankarna-
- och orsakade nästan en olycka.
Jag bad naturligtvis om ursäkt.
Jag chockade föraren när jag dök upp framför bilen.
Hans hjärta slog som en trumma. Jag såg pulsen på hans hals.
I den stunden glömde jag alla mina bekymmer.
Jag kände ingen smärta-
-ingen hopplöshet-
-ingen ensamhet.
Jag är rädd att det tog över mig.
Vad har jag gjort?
Det är okej.
Det är ingen fara.
Så hela den där leken om var vi är om fem år-
-och allt snack om vår framtid...
Det var inte så subtilt så här i efterhand, va?
Jag fattar-
-men om jag tar det här-
-kommer allt att förändras.
Jag trodde aldrig jag skulle få se det igen.
Inte jag heller.
Min mor hotade att förstöra det i dag.
Och jag stoppade henne inte.
Varför inte?
För att din fantasi om fem år från nu skrämde vettet ur mig.
-Jag fick panik. -Det var bara en fånig lek.
Allt jag kan se om fem år från nu är dig.
Du ser hela din framtid. Och jag unnar dig det.
Jag vill att du ska bo i en storstad, bli kirurg och bilda familj.
Varför skulle du då hålla det hemligt så många dagar-
-och sedan försöka förstöra det?
För att jag är en idiot. Och jag är självisk.
Och jag är så kär i dig och vill inte förlora dig.
Det här är...
Det här är för komplicerat.
Vi ger det till någon annan.
Bonnies mamma. Eller Caroline.
-Jag har redan försökt. -Okej.
Det finns massor av vampyrer som skulle göra vad som helst för det.
Du måste ta botemedlet.
Jag vill inte.
Jag vill inte leva utan dig heller.
Du ska ta botemedlet.
-Och jag ska också ta det. -Va?
Jag vill inte möta min framtid utan dig.
Jag får också bli mänsklig.