Detta har hänt...
Alarics bebisar är häxkonstens framtid.
De skulle ha skyddat dem med alla medel.
De är inne i dig.
Så jag förstår om du vill fly långt bort.
Jag ska ingenstans, för att jag älskar dig.
Gift dig med mig.
Ja.
Jag gjorde Valerie gravid 1863.
Julian slog henne tills barnet inte längre levde.
Jag vill se honom död, Damon, nu.
Han tog hennes barn ifrån henne. Och du tar hans parti?
Nora, vad gör du?
-Nej. Vad gör du? -Den representerar inte vår kärlek.
Nora!
Vår.
Så vitt jag kan se, får hon vad hon förtjänar.
Men du är antingen en Salvatore, eller en av oss.
Du har fel, Julian...
Lily!
Damon.
Säg nåt.
Som man bäddar... Ha en trevlig tupplur.
CHICAGO TRE ÅR FRAMÅT I TIDEN
Stefan, gå inte.
Hon har Damon och Caroline.
För hon vill komma åt dig.
Då ska hon få det. Jag har eldat upp min porsche,
så jag behöver låna din bil.
Jag följer med dig.
-Nej, det går inte. -Stefan.
Hon har två personer jag bryr mig om.
Jag tänker inte låta henne ta en tredje. Okej?
Om nåt händer dig,
kommer jag att släppa helvetet lös på de ansvariga.
Var inte så dramatisk.
Jag är tillbaka innan du vet ordet av.
NUTID
Var det allt? Är det alla begravningsgäster?
Var är din flickvän?
Det är inte din ensak.
Trubbel i paradiset?
Men Julian då? Var är han?
Jag har inte hört av dem på flera dagar.
Jag tog Lilys parti. Har du glömt det?
Det är bara vi. Beau kunde inte ta farväl.
Han hittade nog inte de rätta orden.
Okej, nu fixar vi det här.
Vänta, vi borde säga nåt.
Nej, det borde vi inte.
Jo, det borde vi.
När jag var en liten flicka, älskade jag min mor djupt.
Hon älskade mig också, tills hon upptäckte mitt sifonproblem.
Det var bara en av de saker som gjorde mig annorlunda.
När hon vände mig ryggen, trodde jag aldrig att jag skulle uppleva sån kärlek.
Du bevisade motsatsen.
Tack, Lily.
Nästa.
Du kände mig både när jag var som ljusast och mörkast.
Oavsett mitt humör, såg du alltid ljuset hos mig.
Jag saknar dig, Lily.
Krämfärgade violer, du kom ihåg det.
Så klart att jag gjorde.
Tack.
Vi lämnar er ensamma.
-Nåväl. -Hur många gånger
har du fått en andra chans att hålla din mors lovtal?
Du har en poäng, bror.
Vad sägs om detta?
Lily, du var en hemsk mor när du levde.
Och du är en hemsk mor som död.
Du hade rätt, det känns bra.
Förlåt.
Jag lovar att gottgöra det.
Förra året fyllde vi 10 lådor. Det här året satsar jag på 20.
Du vet, att uppmana folk att donera räknas inte som donation.
Vänta tills du får se mig. Jag har blivit större den här veckan.
Jag har putmage.
Jaså? Ta på dig tomteluva, så passar du in.
Vill du inte ha mig där?
För att göra vad? Gå på tråkiga mammakurser?
Du jagar efter en odödlig skithög som i princip dödade din mor.
Det är mycket viktigare. Jag klarar det här.
Så klart du gör.
Caroline? Är du där?
Ja, jag är här. Hur mår du?
Bra. Jag skulle må bättre om min reskamrat
höll sig till uppgiften, istället för att stanna vid varenda bar.
Det är en pubrunda, Stef. Det är poängen.
Var inte en sån surnisse, då får du kol i din julstrumpa.
Jag måste sticka. Jag ringer dig.
"Du, Stefan. Sa jag att Bonnie såg mig blanda en blodpåse
"med en burk majonnäs kl. 2 på morgonen?"
Okej, för det första var det med marshmallows
och för det andra äter jag för tre nu, så jag blir sugen.
Varför berättar du inte det för honom?
För att han inte ska oroa sig för detaljer
om min magiska graviditet med Alarics bebisar.
Det borde du nog inte tala högt om.
Är du redo för kursen?
Nu är jag det.
Det är väl en mammakurs, inte förberedelser för college?
Klarar du det på egen hand?
Av allt det du kan hantera som gravid,
kan jag hantera en bråkdel utan att vara gravid. Gå nu.
Det var den minst äckliga jag kunde hitta. Läs på.
Så hur blir det nu? "Farbror Stefan"? "Fabbo Steffie"?
Jag vet: "Läskig kille som umgås med mamma, som inte är pappa."
Grejen är att hon inte är deras mamma.
Kom igen, det är Caroline, tror du hon lämnar barnen
till en alkoholist utan tillsyn?
Som hon vill.
Så diplomatiskt, du blir en otrolig icke-far.
Det är din grej, inte sant?
Vad då, Damon?
Att knappt bli far.
De senaste veckorna har dina skämt blivit sorgsna.
Vet du vad? Du behöver mig, lillebror.
Det suger, men Julian är nästan 500 år gammal.
Honom rår du inte på ensam,
oavsett hur många järnörtspilar och pålar du än har.
Det jag behöver, Damon, är handling, inte ord.
Det låter som om du borde ha tagit med Beau.
Jag är här för att hjälpa, jag lovar.
Jag har fler järnörtsprutor och granater surrade på kroppen.
Ett felsteg och jag blir vampyrsplitter, så ta det lugnt.
Äggtoddy?
Julian är inte här, om det är det som oroar dig.
Kommer han tillbaka?
Det är inte din sak.
Jag lämnade några grejer. Jag tar dem och går sen.
Har du träffat henne?
Vi har talats vid.
Det är ditt fel att vi splittras.
Ja. Om jag ändå inte hade blivit förälskad
och placerat mitt gravida sköte framför Julians stövel.
Du håller fast vid din berättelse.
Det är inte en berättelse.
Även om det med fantasins hjälp inte är osant,
får du medge att tajmingen är väl suspekt?
Vad menar du med det?
Du har haft hundra år på dig att berätta,
men gjorde det inte förrän du var tillbaka i Stefans liv,
så att det blev till din fördel, gav dig sympati.
Jag har alltid trott att du var trevlig och hade ett hjärta innerst inne.
Men jag hade visst fel, Nora blomstrar utan dig.
Du förefaller trött.
Nora, så oväntat. Vad gör du här?
Jag har en leksak till en liten tott.
-Du borde inte. -Det var inget.
Bara en passivt aggressiv gåva,
till då Mary Louise kom krypande tillbaka,
men det har inte hänt, så...
Så generöst av dig.
Jag vet.
Okej, du levererade den. Det är över.
Men hur ska totten veta att leksaken är från mig?
Jag berättar det.
Du är fortfarande kvar.
Jag vill involvera mig mer. Jag har anmält mig till kurser och...
Går du i den här skolan? Varför då?
För att jag var nyfiken på college och Mary Louise hatade idén.
Förakt. Ett gott skäl till högre studier.
Vet du vad? Du behöver hjälp.
Inte från en ond kättare som kidnappade min vän.
Ska de där gamla nyheterna stå i vägen för lite välgörenhet?
Och jag är ond?
Samlingarna. Boden längst bort.
Långt, långt bort. Ser du den? Ser du?
Bara så att du vet, att jag hjälper dig döda Julian
är din julklapp.
Så förvänta dig inga strumpor och ingen teve eller så.
Vi måste hitta honom för att mörda honom.
Vi ska. Bonnie lade en sökarbesvärjelse och sa: Sunbury.
Vi är ju i Sunbury, så...
Jag har soppatorsk.
Depåstopp.
TOMTENS PUBRUNDA
God jul, bror. Jag tror vi har hittat honom.
Det blir många besvikna ansikten denna julmorgon.
Om vi inte hade stannat vid varenda bar och druckit toddy,
kunde vi ha undvikit det.
Ja och kanske hade det givit två kroppar till i högen.
-Vart vill du komma? -Ingenstans.
Jag säger bara att vi kanske borde kanske öka tempot lite?
Se själv, Julian har bytt spår.
Vad? Sen när tänker du logiskt?
Hej. Jag är den förnuftige Damon.
Jag visar mig bara när Stefan spårar ur.
Eftersom du låter dina morsa- och dina "kunde varit farsa"- problem
styra dig nu...
Tycker du inte att Julian förtjänar att dö?
Jo, till 100 %.
Men inte om vi dör på kuppen.
Så jag tror att vi borde stanna upp och skaffa förstärkning.
Du är min förstärkning. Du är usel på det.
Och om Julian är ur form, desto bättre. Han är vårdslös.
Titta på de här såren, de är färska.
Det betyder att han är kvar i stan. Så antingen hjälper du mig...
Var inte så dramatisk, Stefan. Jag fixar det här.
Svara.
-Hej, Damon. -Bon-Bon.
Ledsen att göra så här men...
Vilken förtjusande hälsning.
"Hej, Bonnie, jag behöver nåt."
Är det inte härligt att bli älskad och behövd?
Så. Julian.
Jag har redan lagt en sökarbesvärjelse.
Ja, det gjorde du.
Det ledde till den här förbannade helveteshålan.
Men finns det nåt sätt att göra en zoom-in besvärjelse?
Kanske avgränsa den till en viss adress?
Det fungerar inte så, Damon.
Så här är det, Bonnie.
Stefan är här och han är galen
och stressar mig och jag hoppades
att du kanske hade nåt tips åt mig, om du fattar?
Det finns faktiskt en sak jag kan göra.
-Jaså? -Jag sms:ar dig om en stund.
Titta på mig. Jag drar mitt lass.
Vad gör man om, trots allt planerande, vattnet går hemma?
Notera färg, lukt, antal och tid.
Håll i din födelseplan och ring din vårdassistent.
Nån tog visst läslistan på allvar.
Jag hoppas att alla gjorde det. Det är en baby.
Var och en av oss ger liv.
Det är ett enormt ansvar.
Uppmuntrande ord, Caroline, som alltid. Tack.
Låt oss återuppta det här nästa gång.
-Titta inte på mig så där. -Hur då?
Det är en "dina hormoner gör dig galen
"för att du är gravid"-blick.
Vilket är en mans försök
att minimera gåvan som våra kroppar ger världen.
Det är Feministens guide till graviditet, kapitel 4, sidan 43.
Jag tror faktiskt att just det citatet återfinns i kapitel 3.
Tror du inte att jag läser samma böcker som du?
Är inte han professor på Whitmore?
Jo, och hon är elev.
Vad är det? Är allt okej?
Enligt min vampyrhörsel går det lite för bra.
Ska vi slå vad om att hon gör bra ifrån sig på lektionerna?
Nej, det är okej.
De har svårt att anpassa sig till det 21:a århundradet,
då familjer kan se ut hur som helst.
Jag borde nog förklara för dem.
-Caroline... -Jag har en pojkvän,
även om han inte är pappan och inte är här.
Caroline! Caroline! Dina ögon, dina ögon.
Det är bara hormoner.
Här har du.
Är det din present? Klistermärken?
Stannade du vid bensinstationen på vägen,
eller fiskade du upp dem ur soptunnan?
Professor Dowling eller Markus?
Ursäkta?
Du läser väl engelska B? Vem har du som professor?
Snälla, säg att det är Dowling och inte Markus.
Jag kan hantera svåra människor.
Jag vet det. Ta Dowling just därför.
Jag vill inte att professor Markus ska dö.
Jag skojar bara.
På sätt och vis.
Låt mig gissa, varm choklad och järnört?
Nästan, whisky.
Förlåt om jag lät sträng förut.
Jag hörde dig lyssna på Valerie och ta Lilys parti mot Julian.
Du måste försöka vända blad
och du har ingen annan.
Förtjusande, den vän i nöden jag alltid velat ha.
College kan vara ensamt och hemskt, eller så kan det vara roligt.
En vän i nöden är trots allt en vän.
Vad vill du ha av mig?
Ursäkta?
Jag är inte född igår. Det är okej.
Jag vill ägna mig åt välgörenhet med början nu.
Har du hört talas om en stad som heter Sunbury?
Så när tror du att din förnekelsefas är över?
Vad? Vad väntar du på, Stefan?
Ett sammanbrott? Ett tårögt, känslosamt "Förlåt. Allt är mitt fel."
Då lär du få vänta länge, bror.
Jag vägrar tro att du bryr dig så lite
om ditt eget kött och blod.
Varför det? Döden suddar inte ut all skit och hon ställde till med.
Om något, får det mig att bry mig än mindre.
Hej, pojkar. Om ni ursäktar en stund.
Vad gör du?
Jag verkar ha förlagt min mobil.
Saker har en förmåga att hoppa en ur händerna och bara...
Rusa iväg. Sluta leta. Här är den.
Jag känner mig dum. Gör inte du det?
För du förstår, jag och Stefan trodde att du hade en genial plan.
Men du verkar bara vara en berusad studentflicka
som förstör allas kväll genom att tappa sin mobil.
Det har varit tufft de senaste veckorna.
För oss alla, antar jag, efter allt vi gått igenom.
"Vi?"
Vad menar du med "vi"?
Du har förlorat din mor och jag har förlorat mitt livs kärlek.
Hon betydde inget för dig.
Hon betydde allt för mig!
Förlåt.
Ja.
Minns du svärdet?
När du stack det i mitt bröst?
Du hade inte alla bitarna på plats. Bokstavligt talat.
När en vampyr blir huggen i hjärtat
med svärd, skapas en magisk utväg.
Själen transformeras till en synnerligen hårdför sten.
Och stenens uppgift är att straffa vampyrer som ni pojkar.
Varje synd ni begår skapar ett litet personligt helvete.
Jag har suttit fången i den i 100 år.
Hundra år. Sen räddade Lily mig,
och för ett kort ögonblick var hon tillbaka i mitt liv.
Hon var den enda som höll stenens galenskapen borta.
Den enda som höll mig vid mina sinnens fulla bruk.
Vänta. Var det du som frisk?
Ja, det var det.
Men nu...
Det har varit mörka dagar för mig.
De följde honom till Ridley Park, Old Saybrook och sen till Sunbury.
De måste ge sig iväg genast.
Julian är inte den som njuter av ensamhet. Städerna är platser han har bott på.
Och sen mindes jag hur mitt gamla liv såg ut...
BONNIE JULIAN ÄR INTE ENSAM. SPRING.
Och jag insåg...
Jag menar, det var ett gott liv.
Jag var omgiven av folk som jag brydde mig om.
Mina vänner.
Två, två...
Rafael här träffade jag i Florens på 1600-talet.
Han var målare. En dålig målare, men ändå.
Snuskiga Robin,
hittade jag i ett kloster i Massachusetts 1802, inte sant?
Hon älskade nunnorna.
Och Seth där borta
räddade jag från en inmutningstjuv i Kalifornien under guldruschen.
Och Xi Nguyen, dig mötte jag ju förra veckan, i Portland.
Jag vet att ni har följt efter mig en tid. Eller hur?
Jag hoppas att det inte är av ondo.
Det beror på. Är att döda dig av ondo?
Okej, allihop. Hör på. Vi saknar nog alla Lily.
De flesta av er. Ni mest av alla.
Men var hon än är, tittar hon upp och tänker:
"Jag önskar att pojkarna slutade slåss."
Jag ska ingenstans.
Bra.
-Bra. -Fint. Plan B.
Spritindränkta, lättantändliga kostymer.
Kan jag få en av pojkleksakerna?
Självklart får du det. Du kan vara vem du vill.
Låt aldrig samhället säga nåt annat.
Vad? Förvånad att jag inte massakrerar leukemipatienter?
Det är tid än.
Jul har alltid varit min favorithögtid.
När jag växte upp, var allt annorlunda.
Jag skulle ha varit nöjd med ett tunnband.
Men ändå, att vara omgiven av sina kära...
Det där ser ut precis som hon.
-Vad? -Du och Mary Louise gjorde slut.
Hon gjorde ett dåligt val.
-Men... -Inga "men", okej?
Du måste gå vidare och bli din egen person.
Det går bara om du lever i nuet, inte i det som var.
Vilket betyder att du måste sluta tänka på henne
och prata om henne, okej?
Hon är död för dig.
Är jag?
Kan vi prata?
Jag var två sekunder ifrån att slita huvudena av dem.
De var skitstövlar, de förtjänar det.
Jag har behövt det här hela dagen.
Ja, både du och jag.
Tror du att det är okej? För barnen?
-Caroline... -Jag är allvarlig.
Tänk om blod är som alkohol? Dåligt för dem?
Om det är bra för dig, hur kan det vara dåligt för dem?
Jag vet inte. Inte du heller. Det finns inga studier.
Inga böcker om det. Det är...
Du sköter dig, Caroline.
Kan du sluta säga det?
Ja, men du gör det.
Inser du hur glad jag blir?
Det här är ett mirakel.
Du har förändrat mitt liv.
Sluta, sa jag!
Jag måste gå.
Caroline!
Ja?
Vadå?
Tänker du be om ursäkt?
Be om ursäkt? För vad?
För att du lovade att gifta dig med mig
och sen kastade ringen i ansiktet på mig.
Menar du ringen Julian gav dig?
Är det det som stör dig?
Han orsakade Lilys död.
Nej, det gjorde han inte.
Julian är lika upprörd som vi andra. Det är Valeries berättelses fel.
Du tror honom än. Han är en lögnare. Ser du inte det?
Om jag säger att han är en lögnare, kan vi åka hem sen?
Jag är trött på att bråka.
Jag också.
Jag är färdig, Mary Lou.
Okej? Det är över.
Du har velat det här länge, eller hur?
Nästan som om du hade planerat det!
-Du är paranoid. -Är jag?
Det gick fort att anmäla sig till kurser,
flytta in på elevhem, bli vän med våra fiender.
Har du skuggat mig?
Jag har skuggat någon.
Men hon har inte betett sig som min flickvän.
Jag ville göra nåt annat med dig.
Du är rädd för att kliva ut i världen.
Rädd för förändring.
Rädd för att spela tomte för några patetiska människor?
När gjorde du välgörenhet sist?
Jag vet inte.
Antagligen när jag började dejta dig.
Vi laddar om och särar honom från vännerna...
Kommer inte på fråga. Vi sätter oss i bilen och far hem.
Vad pratar du om? Han sätter ihop en armé där.
-Han har nåt i görningen. -Super med sina vänner.
Du yrar. Tro mig. Det där? Det är ett getingbo
man inte vill rota i, se mig som en expert.
Du av alla borde inte ge upp.
Du är skäl till att han lever och inte hon.
Vad är det för bakvänd logik?
Vi skulle ha dödat Julian i samma stund han dök upp.
Men nej, du ville visst straffa Lily med ett utdraget trick?
Hon straffade sig själv med en kort påle.
I veckor har jag iakttagit er och försökt
att se minsta lilla ånger i ditt ansikte.
-Ånger för vad, Stefan? -Hon var döende, Damon.
Hur svårt kan det vara att säga nåt snällt?
Jag ville inte ljuga.
Hon ville bli förlåten. Du spottade henne i ansiktet.
Hon förtjänade inte min förlåtelse.
För att hon gjorde sina misstag?
Eller inte valde dig istället för Valerie?
Ge henne fritt fram som alltid, hennes lilla ängel.
Du betedde dig som en bortskämd och feg barnunge.
Du hade och har chansen att ställa allt till rätta.
Resan är över, bror. Vill du återvända och ta risken?
Ta chansen. Jag åker hem.
Snälla, säg att det här är "Julian är död"-samtalet.
Tyvärr inte. Jag är på väg hem. Damon lämnade mig.
Här såg jag fram emot att lämna det här.
Han tycker att jag överreagerar.
Alla reaktioner är passande, med tanke på vad han gjort.
Gud, jag mår illa. Alla ger det där monstret fri lejd.
Jag borde ha följt med dig. Vi kunde ha fått slut på det.
Det kan vi än. Har du sett Mary Louise?
Jag har varit här hela dagen.
De borde ha bättre service!
Du har fått nog.
Du har ingen aning om hur dålig din tajming är.
Är du säker? Du ser ut att behöva en vän.
Det gick visst inget vidare med Nora?
Jag skulle hålla tyst om jag var du.
Jag skulle inte uttala hot med en dold kättare bakom dig.
Hämnden är en hagga.
Stanna hos henne. Håll henne medvetslös tills Julian är död.
Det gick visst inte så bra.
Hon kallade mig ett välgörenhetsfall.
Ska jag hämta en näsduk?
Det är okej. Jag lånade en av dina hemska toppar.
Som nu är din hemska topp.
Får jag ställa en till synes elak fråga?
Kör hårt. Jag är ju inte alls skör nu.
Vad ser du hos henne?
Förutom det faktum att hon ser ut som en blond Angelina Jolie.
Hon är kärleksfull, beskyddande, snäll.
Men bara mot dig.
Det stämmer. Hon tänker alltid först på mig.
Kanske är jag bortskämd eller gammaldags, men...
Det är trevligt med en person som inte behöver nåt från en.
Som bara älskar en,
och tycker att man är den mest otroliga, vackraste flickan i hela världen.
Du vet?
Det kanske du inte gör.
Jag behöver ingen som talar om för mig att jag är söt.
Ingen behöver det. Det betyder inte att det inte är bra att få höra.
Tack för idag. Du är en väldigt snäll person och...
Vacker, även om du har hemska toppar.
JULIAN - DE HAR TAGIT ML SOM GISSLAN. TYCKTE DU BORDE VETA
Jag hade visst fel.
Vad?
Du och dina vänner är inte alls snälla.
Det finns säkert ställen som skulle ha tagit emot dem som en gåva.
Redan tillbaka?
Det händer när jag blir hotad.
Var är hon?
Jag vet inte vem "hon" är.
Spela inte dum. Jag fick din brors sms.
Jag skulle komma ensam. Här är jag. Var är Mary Louise?
Har Stefan kidnappat henne? Hoppla.
Jag har just tillbringat två timmar inuti ett trångt metallrör,
flygandes över landet för att vara här. Det var ett helvete.
Men det är bara en bråkdel av det helvete som svärdet åsamkar,
om jag inte får tillbaka henne.
Hör på, Jules. Du och jag? Vi har inget otalt. Okej?
Du dödade inte min bebis och du bär inte skulden för Lilys död.
Det var hennes eget fel.
Var snäll och tala inte så om din mor.
Vi håller oss till "Lily". Mor råkade hon bli av misstag.
Just det, jag hade glömt att du inte bryr dig om din mor.
Du bryr dig inte och bränner hennes kläder.
Försöker sudda ut varje spår av hennes existens.
Jag behöver plats i garderoben.
Jag har alltid vetat att hennes kärlek för dig skulle bli hennes död.
Den var ett gift.
Nej, den existerade inte.
Det är lättare för dig att tänka så.
För då behöver du inte känna ansvar för hennes död.
Hon tog livet av sig.
För hon kunde inte vända dig ryggen.
Lustigt, för jag hade inga problem med att vända henne min.
Jag vet inte vilket som blir ditt helvete, men jag hoppas hon är där.
Hej, mamma.
Jag insåg just att det här blir min första jul utan dig.
Det suger.
Jag har ändå två julklappar åt dig.
Jag besparar dig detaljerna,
för ärligt talat är jag trött på att prata om det.
Men det har hänt, jag är gravid.
Jag brukade tänka att vi skulle ha det här samtalet.
Då såg det annorlunda ut.
Jag var en människa, gravid med mina egna barn.
Och du var...
Vid liv.
De är inte mina.
Men de är mitt ansvar. Och jag vill...
Jag måste göra rätt.
Jag har ingen aning om vad jag gör.
Allt jag vill är att sitta på köksbänken
medan du bränner vid middagen och ställa en miljon frågor.
Gud, vad jag saknar dig.
Jag trodde att du hade rymt.
I mitt eget hus?
Jag är dubbelt så gammal som du. Jag kan ta hand om er båda.
Du kan ju försöka.
Jag skulle ha dödat dig på studs om det inte vore för din mor.
Jag respekterade henne.
Känslan var inte ömsesidig.
Stefan!
Nej!
Nu springer jag.
Damon.
Vem där?
Herregud.
Damon ville att jag skulle släppa det.
Jag borde släppt det. Jag kunde inte.
Hon var din mamma.
Om du tror att det är enkelt att släppa nåt sånt,
hör på en flicka som just varit vid sin mors grav.
Det är inte enkelt.
Låt oss tänka ut hur vi ska rädda din bror.
Hon svarar inte. Vi måste ringa Valerie. Stefan?
Han kommer inte att klara sig.
Jodå.
Stenen är straffet för allt ont man har gjort.
Det här är Damon.
Jag vill inte ens veta vad han går igenom.
Han kan överleva.
Han kan det, men han blir annorlunda.
Som du.
Stefan.
Översättning: Elsa Hallström, Deluxe genom.