Az előző részekben:
- Neked van anyád? - Volt anyám. Meghalt.
Imádtuk őt. Ő volt a mindenünk.
Anyánk színlelte a halálát, otthagyta a fiait,
új családot alapított, és megtett mindent, hogy elfeledkezzen rólunk.
Szerintetek ki adta Kainak az ötletet,
hogy altassa el Elenát?
- Ki? - Lily.
Mindig az eretnekeidet választottad helyettünk.
Kérlek, bocsáss meg!
Vagy Salvatore vagy, vagy közülünk való.
Nagyon tévedsz, Julian.
Lily!
- Damon! - Mondj már valamit!
Az ágyadat megvetetted, aludj jól!
Megbocsátásra vágyott, te meg az arcába köptél.
Nem érdemel tőlem megbocsátást.
A kő hatalmat ad a kardnak
halhatatlan ellenféllel szemben.
Ugyanis amikor egy vámpírt szíven szúrnak,
azzal varázslat jön létre.
Áthelyezi a lelkét ebbe a különösen rusnya kőbe.
És a kő célja, hogy büntesse a vámpírokat
minden elkövetett vétekért, megteremtvén
számotokra a személyes poklotokat.
Stefan!
Nem sejtem, milyen lesz a poklod, de remélem, ő vár benne.
Jót aludtál?
Anyám?
Salvatore! Segíts!
Henry!
Kérlek!
Segítened kell!
Gyere, Henry!
Jobb, ha eltűnünk innen.
Jó reggelt, hős!
Jó sokáig pihentél.
Posta!
Hírek hazulról?
Az öcsémtől.
"Drága Damon!"
"Bár lelkünkre kötötték, hogy csak jó híreket írjunk,"
"a napok egyre komorabban telnek Mystic Fallsban. A szívem is egyre borúsabb."
"Valerie elhagyott."
"Apánk esténként álomba issza magát."
"Közeledik anyánk halálának évfordulója,"
"és nem jön álom a szememre."
"Rettegő érzés bénít le, minek okát"
"magam sem tudom."
"Bárcsak itt lennél velem,"
"hogy megtanítsd túlélni a végtelen éjszakákat."
Ezredes!
Salvatore hadnagy.
Szeretnék két hét eltávozást kérni, uram.
Ahogy az összes bajtársa. Nem, a kérését megtagadom.
Félek, az öcsém nagyon rossz állapotba került, uram.
Nem is kérném, ha nem tudnám, hogy nagy szüksége van rám.
Nem hanyagolnám a kötelességemet.
Elvállalok bármi különleges megbízást.
- Bármit? - Bármit. Igen, uram.
Ám nem bánom.
Lenne egy küldetés, habár inkább csak feladat.
Ha láthatom az öcsémet, örömmel elvállalom.
Van egy majorság tizenkét mérföldnyire keletre.
Azt rebesgetik, uniós szimpatizánsok a mi dezertőreinket bújtatják.
Ha igazak a pletykák, le kell őket tartóztatni,
és elhozni hozzám.
Tekintse elintézettnek!
Köszönöm, uram!
Két hét odahaza. El tudod képzelni? Milyen pompás!
Úgy hiányzik a kedvesem, Olive. Takaros leány.
Neked van kedvesed?
Nincs. Az öcsémmel kell beszélnem.
Damon, mondd, biztos vagy ebben?
- Miben, Henry? - A küldetésben.
Hiszen ők... a dezertőrök, akikért megyünk,
átlagemberek. Nem hisznek a háborúban,
úgy, mint én vagy te.
Így igaz.
Semmi kedvem ehhez a háborúhoz.
Bevallom, csak apám kedvéért vonultam be.
Akkor miért hurcolnál vissza hozzánk hasonlókat?
Nem tehetek róla, hogy dezertáltak.
Ők döntöttek így. Mi meg hazamehetünk.
Jó napot, asszonyom!
Kaphatna vacsorát két éhező katona?
Nem, sajnálom!
Ugye nem kell emlékeztetnem,
hogy a kvártélyozás háborús kötelesség?
A törvény írja elő.
Köszönöm, asszonyom!
Jó napot!
Mi vagyunk a váratlan vendégeik.
Szétnézzek odafent?
Igen, kérlek!
Henry barátom felfrissítené magát.
Tiszta kéz, tiszta fej.
Önök bizonyára nem sajnálnák
az ellátmányt a katonáktól,
de mivel parancsot kaptunk,
kötelességem ellenőrizni.
Örömmel látom, hogy van, aki vallja,
hogy a gonosz a rest kezekben rejlik.
- Sok gyümölcsünk terem. - Azt látom, asszonyom.
Ne, ne, ne, ne!
Óvatosan eressze le a puskát!
Nem szeretnék kalamajkát.
Ha megfordul és távozik, nem is okozhat.
Csupán szeretnék hazatérni.
Látja, épp ez a probléma.
Én is szeretnék hazamenni.
Anya!
Istenem!
Damon, mit tettünk?
Várj itt!
Kérem! Elég volt a vérontásból.
Tegye le a fegyverét!
Kérem!
Anyám?
- Szervusz, Damon! - Te nem lehetsz itt.
Tüdővészben meghaltál.
Eltemettünk Mystic Fallsban.
Ó, édesem! Édes fiam!
Persze, hogy halott vagyok.
Láttál elmenni.
Meghaltál. Ott voltam.
Ennek itt sem értelme.
De kezdesz lassan emlékezni.
Ez nem a valóság.
A lelked ott raboskodik a Főnix kő belsejében.
Ez megtörtént, nem igaz?
1863-ban
levelet kaptam Stefantől. El volt keseredve,
így haza akartam térni.
Habár kételkedtem, elindultam a dezertőrökért,
és a helyzet hamar igen rémesre fordult.
Vállaltad valaha a felelősséget az incidensért?
- Miért kellene? - Te és Henry eltitkoltátok,
és soha többé nem beszéltetek róla.
Ezt meg honnan tudod?
Talán ideje lenne feladni magad.
Miért? Mi okból?
Dezertáltak. Ők támadtak ránk.
Nem azzal jöttem, hogy megöljek valakit.
Voltak fenntartásaid. Mégis elindultál értük.
A pokolban számon kérik azt,
amire nem gondoltam már vagy 150 éve?
Megbocsáss, voltak ennél nagyobb vétkeim is.
Minél tovább őrzöd magadban ezt a traumát,
hidd el, annál nehezebb lesz neked.
Értem.
És a poszttraumás bábelőadásnak
véletlenségből nem az a célja, hogy megbánást kelts bennem
értelmetlen halálodért?
Akkor hiába töröd magad.
Nem az a cél, hogy megbánj valamit,
hanem, hogy megbűnhődj.
Damon!
Hé, kérlek, mondd, hogy tudod, ki vagy!
Damon, mondj valamit!
Tudom, ki vagyok Bonbon.
Helyes. Végre eltaláltam az igézetet.
Hogy érzed magad?
Átélhettem élete egy napját
az ifjú Damon Salvatorénak.
Egy napját?
Hiszen három hónapja halott vagy.
Biztos, hogy jó vagy?
Nem szeretnél dühöngeni vagy összetörni valamit?
Nem, de te nem nézel ki túl jól.
Jól vagyok,
csak gyenge.
Három eretnek kellett, hogy kiszabadítsa
Julian lelkét a kőből,
és én szólóban nyomtam.
Azta!
Na nem mintha népünnepélyre számítottam volna, de hol marad?
Caroline az egyetemen,
Alaricnak előadása van, Matt járőrözik.
Sajnálom, három hónapja alszol,
- és közben... - Nem állt meg az idő.
Jogos. Nem sértődöm meg.
Hol van Stefan?
Igyál még egyet!
Halljam, hol van?
Miután Julian leszúrt, Nora leszúrta Stefant,
és még nem tudtam visszahozni.
Úgy érted, még odabent van,
engem előbb hoztál ki?
Ez egyáltalán nem emlékeztetett a köszönömre.
Halljam, hol van!
- A szobájában. - Ki kell hoznunk.
Kihozom, amikor tudom,
de elment az összes varázserőm arra, hogy kihúzzalak.
Nem érdekel, Bonnie! Most!
- A szekrényben tartjátok? - Az előbb itt volt.
Márpedig most nincs. Vajon hogy nem szúrtad ki,
hogy kisétált az ajtón egy eszméletlen vámpír?
Mivel nem sétálhatott ki az ajtón.
Elvitték.
Ha Julian Mystic Fallsban lenne, tudnék róla.
Nem adsz túl sok hitelt a képességeidnek, Donovan?
Csak azt mondom, hogy általában nem fél mutatkozni.
Ha Julian felgyújtja Stefan testét, nem hozhatjuk vissza.
Senki sem gyújt meg senkit.
Még nem. Figyelj, Julian üzenetet hagyott.
Nyilván okkal akar odacsalogatni minket.
Megpróbálhatom megkeresni.
Bonnie, ne!
A pokolból rángattad vissza Damont.
Már az is meglepő, hogy talpon vagyok.
Nem hozzád beszélt, mamamaci!
Van hozzá elég erőd?
Azt hiszem, mindjárt kiderül.
Bonnie, az elmúlt hónapokban minden nap
agyonfárasztottad magad.
Hadd nézzem át előbb a térfigyelő kamerák felvételeit!
Mégis kivel? Hacsak a Mystic Falls-i seriff hivatal
nem gyarapodott, amíg elvoltam.
Nem is hittem.
- Megtalálod? - Meglátom, mit tehetek.
- Egy italt? - 28 hetes terhes vagyok.
Ez akkor igen vagy nem?
Mi megy végbe a te fejedben? Őszintén érdekelne,
mivel biztosan csodásan felszabadító lehet
csak azt látni, amit látni akarsz.
Tudod, mi érdekelne? Miért tette meg a Főnix kő
anyámat főszereplőnek a poklomban?
Megannyi kínzási lehetőség közül választhat.
Ezért könyörögtem Bonnie-nak, hogy előbb Stefant hozza ki.
- Miért dacolt veled? - Mert így volt logikus.
Ezt meg hogy kéne értenem?
Sehogy.
Szöszi! Nem ebben a percben kellene úgy döntened,
hogy életedben először hallgatni fogsz.
Halljam, miről maradtam le?
Nézd!
Nem tudom, mit éltél át,
sem azt, hogy milyen lehetett a kőben,
de minél tovább maradsz bent,
annál jobban megfoszthat emberi mivoltodtól.
És itt vagyok túlcsordult érzelmekkel.
Miért nem őt hoztátok ki?
Mert gondoltuk, ha túl sokáig
vagy benne, visszatérvén emberi énedtől megfosztva
meg akarod ölni Bonnie-t, hogy felébreszd Elenát.
Istenem, Bonnie!
Sikerült.
A 29-es úton van.
Menj csak, én majd segítek.
Damon! Életben vagy.
Tudod, azért örültem volna a helyes boszinak
vagy a terhes szöszinek, de...
Sajnos be kell érned a problémás fivérrel.
Legyen!
- Mi ez a förtelmes bűz? - Ez? Hogyne.
Az imént jöttem a benzinkútról,
és talán túlzásba estem a tankolással.
Félek, hogy az öcséd kissé elázott.
Gyere, ülj le!
Ha nem óhajtasz étkezni,
rátérhetünk rögtön a vacsora utáni tábortűzre.
Nos, van kedved beszélgetni?
- Te tényleg beszélgetnél? - Igen, csevegni akarok.
Végre lehetőségem van
átbeszélni egy másik kőtúlélővel.
Rajta, milyen volt? Ossz meg velem mindent!
Örömmel. Amint Stefan otthon lesz, és kikerül ebből a kőből.
Akkor felbonthatunk egy üveg Chardonnay-t,
és cseveghetünk, míg fel nem kel a nap.
Talán elkezdeném én.
Amikor felébredtem abban az átkozott világban,
rögtön megláttam anyádat.
Majd megöltem őt.
Minden nap egy évszázadon át
láttam őt meghalni.
Minden nap egy évszázadon át
a szívemet kitépték a mellkasomból.
Igen, valóságos kiszenvedés.
Én mást tapasztaltam.
Egy csillagot kap a pokol a borzalomért,
és két csalódott emotikont
az elbaltázott hasonlatért.
- Tehát rád nem volt hatással. - Pokol a neve.
Lettek volna elválásaim.
Egyszerűen ellenálltál.
Mégis minek?
Ne! Ne!
Hogy szembenézz a fájdalommal.
Természetesen erőszakosan eltaszítottad.
- Ne! Stefan, Stefan! - Damon!
Túl késő.
Nem.
De igen.
Ez nem valóság.
A fájdalom valós.
Az érzés valós.
Amint erre ráébredsz, egy lépéssel közelebb jutsz.
Mihez közelebb?
Jó reggelt, hős!
Jó sokáig pihentél.
Posta!
Hírek hazulról?
"Drága Damon!"
"Bár a lelkünkre kötötték, hogy csak kedvező híreket írjunk,"
"A napok egyre komorabban telnek Mystic Fallsban. A szívem is egyre borúsabb."
Uram, mit szólna,
két hét eltávozást kérnék, hogy láthassam az öcsémet?
Ahogy az összes bajtársa, Salvatore.
- Nem lehet. - Sejtettem.
És ha hajlandó lennék segíteni
a dezertőr problémájában, teszem azt?
Most, hogy említi,
van egy majorság, úgy 12 mérföldnyire keletre.
Azt rebesgetik, uniós szimpatizánsok élnek ott.
Elintézem.
Csak tisztázzuk, uram, ha élve visszahozom a dezertőröket,
hazamehetek az öcsémhez?
Igen. Úgy van, hadnagy.
Nagyszerű!
Két hét odahaza. Milyen pompás!
Úgy hiányzik a kedvesem, Olive. Takaros leány.
Neked van kedvesed?
Van. Nincs. Vagyis...
Bevallom, mostanság már magam sem tudom.
Ugye ők, a dezertőrök, akikért megyünk,
csak átlagemberek, akárcsak mi?
Gyakorlatilag igen,
de kezdem úgy érezni, hogy ez nagyobb célért van.
Még szép. Csak kiállnak
a politikai nézeteik mellett.
Igen, ez igaz.
És mivel ők jelentik a hazajutást,
élve kellenek.
Jó napot, asszonyom!
Lenne vacsorája két éhes katonának?
És mielőtt nemet mondana, emlékeztetném rá, hogy a kvártélyozást
a törvény írja elő, és szeretem a pitét.
Nagyon köszönjük!
- Szétnézzek odafent? - Kérlek, ne!
- De lehetnek odafent. - Nem ott vannak, hidd el!
Nagyi! Most szépen megkérem, hogy tegye le azt a kést,
és lépjen ide az asztal mellé.
Kérem, asszonyom!
Te is, lányom.
Megkérném mindnyájukat, hogy maradjanak így együtt az asztal mellett.
- Damon, ezt miért csinálod? - Jó okom van rá.
Hagyja csak, nem vacsorázunk.
Tudom, hogy két dezertőr bujkál a pincéjükben.
Senkinek sem akarunk ártani,
egyszerűen visszavisszük őket a táborba, és végeztünk is.
Ne, ne, ne!
Ez nem ment túl fényesen.
Damon!
Ne aggódj, tudom, hogy ki vagyok.
És azt is, hogy nem létezel.
Ez meg minek?
Jól vagyok, csak gyenge. Három eretnek kellett,
- hogy kiszabadítsa Julian lelkét, és... - Te szólóban nyomtad, vágom.
A jó hír, hogy tudom, hol tartja Julian Stefant.
Úgyhogy hátradőlhetsz, lazíthatsz,
és nem kell fáradoznod a bűbájjal.
Te most miről beszélsz?
Ó, hogyne! Spoiler jön.
Időközben Julian ellopta Stefan testét,
de én most visszaszerzem.
Arra semmi szükség.
Neked nem kéne itt lenned.
Mielőtt megszólalnál, kérlek, ne neheztelj Caroline-ra,
amiért előbb engem húztak ki.
Eszembe sem jutna.
Tehát most összevetjük a jegyzeteinket?
Elemezzük a szimbolizmust, ha már túlélők lettünk?
Hogy őszinte legyek,
168 évig halmoztam a hibákat, a gyászt és a fájdalmat
egy örök körforgásban,
úgyhogy felőlem rátérhetünk a lerészegedésre.
- Csirió! - Csirió!
Miért?
Mi történt odabent?
Csak egy kis véres polgárháborús mese.
Konföderációs zászlók, vérfürdő, sok élet, sok halál.
Téged is megérintett?
Hogy egy nyamvadt kő elém tárta egy háborús tragédiában
való felelősségemet? Nem mondhatnám.
Mi van?
Te tényleg nem éreztél semmit?
De igen.
Égető vágyat, hogy hazatérjek a szánalmas öcsémhez,
hogy segítsek neki elfelejteni egy lányt.
Tehát az, hogy az a sok ártatlan ember
elvérzik a majorsági ház padlóján,
az nem jelent számodra semmit?
- Úgy tudtam. - Mit tudtál?
Hogy nem vagy valóság.
Bocs, öcsém, megnyomnám a "Reset" gombot.
Fogj fegyvert, Henry!
Minek?
Mert kezdem átlátni a sémát,
és mi ketten megoldjuk ezt a rejtélyt.
Nem hat a bűbáj.
Nem is értem.
Mintha a kő elrejtené a lelkét.
Most már pihenhetnél. Egész nap próbálkoztál.
Nem lehet. Minél tovább van bent,
annál sérültebb lesz a lelke.
Na és erről ki tehet?
Neked végképp nincs jogod kioktatni.
Hé, nyugalom!
Tudom, hogy most mindnyájan stresszesek vagyunk.
Vegyünk mély lélegzetet, és folytatjuk, amint Bonnie készen áll.
Nem is értem. Stefant gond nélkül kihúztuk.
- Damon miért más? - Mert ő még nem áll rá készen.
Amikor bekerültem, alig tudtam, ki is vagyok.
Aztán jöttek a látomások és a próbák,
de a pokolban nem az a legrosszabb, amin keresztül mész,
hanem a halvány reménysugár, hogy tán magadtól is kijuthatsz.
Neked miért volt könnyű visszahívni a lelkedet?
Mert én megadtam
magam a szenvedésnek, ami megtör minket.
Damon megtesz mindent, hogy elkerülje ezt a fájdalmat.
Ezek szerint talán sohasem hozhatjuk ki.
Két hét odahaza? Úgy hiányzik a kedvesem, Olive.
Fogadok, takaros. És igen, Henry, van kedvesem,
csak most Csipkerózsika lett.
Hosszú történet. Elmondom, mit gondolok.
Miért ma? Damon Salvatore legaljasabb húzásai között
ez az incidens hátul kullog,
és rájöttem, hogy itt kezdődött minden.
Ekkor ontottam először vért.
Elvállaltam a küldetést. Én adtam a parancsot.
Damon, szerintem nem vagy jól.
Talán ismét belázasodtál, jobb, ha visszafordulunk.
Nem vagyok beteg.
A lényeg az, hogy egy héttel a majorsági mészárlás után,
amikor összetört a bűntudat és az öngyűlölet,
tudod, ki volt az egyetlen, akivel beszéltem volna?
Az öcsém.
Ez lehet a megoldás erre a pokoli talányra.
Ha valahogy el tudnék jutni Stefanhöz,
nem kellene átélnünk ezt a napot újra és újra és újra.
Ez ésszerű?
Visszamegyünk a táborba, most már ragaszkodom hozzá.
Szeretnéd viszontlátni a takaros Olive-ot?
Igen, Henry?
Akkor gyere velem, Wattles,
mert végre értem.
Jó napot, szép asszony! Milyen bájos a mosolya!
Megkérném kegyedet, a kislányt és a nagymamát,
hogy maradjanak a tornácon a közlegénnyel katonai parancsra.
Jöjjenek ki, hölgyek! Ez az, köszönöm!
Ide, ide. Maradjanak a tornácon!
Nagyszerű.
Maradjanak kint! Szép napunk van.
Tudom, hogy odalent vannak.
Kérem, dobják ki a fegyvereiket, mire háromig számolok,
különben kinyírom a családot.
Egy,
kettő,
három.
Nagyszerű!
Most jöjjenek ki! Egyesével. Kezeket fel!
Ez az! Ez az!
Jó reggelt, hős! Jó sokáig pihentél.
Próbáljuk meg még egyszer!
Uraim! Tudom, hogy van gránátjuk.
Ezúttal kérem, hogy mindenekelőtt óvatosan gurítsák ki hozzám,
majd a revolvereiket kérem,
és dobják ki, mire háromig számolok,
különben végzek a családdal.
Egy,
kettő,
három.
Na, jöjjenek ki! Egyszerre egy. Felemelt karral,
kezeket fel!
Damon!
Kezdem utálni ezt a három nőt.
Jó reggelt, hős! Jó sokáig pihentél.
Posta!
Hírek hazulról?
Ezt meg miért csináltad?
Stefan, soha többé ne írj nekem!
Posta!
Jó reggelt, hős! Jó sokáig pihentél.
Ha visszahozza nekem azokat a dezertőröket,
hazaengedem, Salvatore.
Akkor is elenged, ha holtan hozom ide őket?
A francba!
Jó reggelt, hős! Jó sokáig pihentél.
Posta!
A rohadt életbe!
Damon! Hová mész?
Két pont között melyik a legrövidebb távolság?
- Melyik? - Az egyenes.
Hogy kijussak innen, beszélnem kell az öcsémmel,
úgyhogy hazamegyek.
Dezertálok Mystic Fallsba.
Tényleg? Veled mehetek?
Tudod, folyton hősnek nevezel.
Pedig nem vagyok az.
Gránát!
Na ne!
Gyere be! Már vártunk rád.
Milyen másnak tűnik! Hol vannak a többiek?
Beszélj halkabban!
Már látom is, hogy közelednek.
Kik?
Konföderációs dezertőröket keresnek.
Meg fognak ölni. El kell bújnod a pincében.
Teljesen fölösleges a pánik,
mert ez valójában meg sem történt.
Damon, nem figyelsz rám!
Már itt vannak! Menj le a pincébe, ha élni akarsz!
- Bátyám! - Lám, lám!
Csak nem a fény az alagút végén?
Igen sötét alagút ez a kis mészárszék.
Már értem, miért nem beszéltél róla.
Csak meg akartam kímélni a törékeny lelkedet.
Eleve miattad vállaltam ezt a küldetést.
Mindig minden más miatt van, mi?
Az öcséd miatt, az ivócimborák miatt,
miatta.
Elena?
Ügyesebben kéne próbálkoznod.
Azt bizonyítanád, hogy ártok azoknak, akiket szeretek?
Nem az a baj, hogy mit teszel a nevében, Damon,
hanem hogy mit teszel a hiányában.
Css!
Hallgass! Itt vannak.
Mi a fene folyik itt?
Tényleg nem érted?
Azzal áltatod magad, hogy megvéded Mystic Fallst Elenáért.
Győzködöd magad,
hogy minden erőddel azon vagy, hogy megvédd.
Úgy véled, jogosan bünteted Lilyt Elenáért.
Nem gondoltál még arra, hogy mit tenne Elena?
Nem volt esélyem megkérdezni, hála Lilynek!
Hát kérdezned kell?
Elena oly jelentős befolyással van rád,
hogy nem tudod eldönteni, mi helyes, ha nem fogja a kezedet?
Úh...
Hosszú évszázad lesz ez, bátyám!
Már az sem biztos, hogy rád ismer, amikor végre felébred.
A férfira, aki leköpte az anyja sírját.
A férfira, aki hazudik önmagának, most is arról, hogy mi történt ma.
Miről beszélsz te?
Vegyék le rólam a kezüket! Álljanak meg! Állj! Ne!
[pisztolylövés]
- Elment. - Miért csinálod ezt?
Balul sült el a küldetés.
Ártatlanok haltak meg, te pedig elsétálsz vérrel a kezeden.
- Mit akartál? - Vágytam az öcsém után.
- Mit akartál? - Az öcsémet.
- Mit akartál? - Visszatérni az öcsémhez.
Ne hazudj önmagadnak!
Kit akartál abban a pillanatban, mielőtt eltemetted a titkaidat,
és elrejtetted volna a fájdalmadat?
Én...
Vágytam...
anyám után.
Már túl késő.
Damon! Damon, tudsz mozogni?
Kérlek, kérlek, segítened kell!
Damon! Damon, tudsz mozogni?
Kérlek, kérlek, segítened kell!
Miért? Ez nem valóság.
A fájdalom valós. Az érzés valós.
Te élvezed ezt?
Meghalok, tudván, hogy a fiam gyűlöl.
Igen, így van.
Miért?
Mert el akartad venni tőlem Elenát.
Miért nem segítesz?
Kérlek!
Miért?
Megfosztottál az egyetlentől, aki boldoggá tett,
mert te nem voltál
elég erős, hogy elhagyd a férjedet,
mert megbetegedtél és elhagytál,
mert utána nem jöttél vissza.
Úgy gyűlöllek, mert annyiszor visszatérhettél volna,
és mégsem tetted.
Elvesztettelek, amikor apánk szanatóriumba küldött.
Majd visszahoztunk az átkozott börtönvilágból,
és ismét elveszítettünk a másik családod miatt.
És most a halál foszt meg tőled.
Háromszor vesztettelek el.
Háromszor lett volna esélyem elmondani mindent. El akartam mondani,
és mind a háromszor elrontottam.
Ó, drága fiam!
Van még időnk.
Mondd csak! Mondd el, mit szeretnél!
Mondd el!
Anya, annyira sajnálom!
[zokog]
Úgy sajnálom!
Adj esélyt,
hogy jóvá tegyem.
Adj esélyt, hogy engedjem, hogy szeress. Kérlek!
Nem!
Még nem végeztünk.
Vissza kell őt kapnom. Vissza kell őt kapnom.
Hé, hé, hé! Damon, Damon!
Figyelj, én vagyok az, Stefan. Kihoztunk.
Semmi baj. Semmi baj.
Nem. Még egyszer. Még egyszer!
- Engedj vissza! Tudom, mit kell tennem! - Damon, az nem valóság!
Tudom, hogy nem valóság, ebből semmi sem igaz!
Damon, ne!
- Damon! - Ne!
Damon...
Vissza kell mennem hozzá.
Miért vagyok még itt?
Ez nem valóság. Ez nem valóság.
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 alóság!