Detta har hänt...
Har du en mamma?
Jag hade det. Hon dog.
Vi älskade henne. Hon var vår värld.
Vår mor fejkade sin död,
lämnade sina söner,
startade en ny familj och gjorde allt
för att glömma oss.
Vem tror du gav Kai idén att försätta Elena
i Törnrosasömn?
-Vem? -Lily.
Du valde dina kättare före Stefan och mig
varje gång.
Snälla, förlåt mig.
Men du är antingen en Salvatore, eller en av oss.
Du har fel, Julian...
Lily!
-Damon. -Säg något.
Som man bäddar... Ha en trevlig tupplur.
Hon ville bli förlåten. Du spottade henne i ansiktet.
Hon förtjänade inte min förlåtelse.
Fenixstenen ger svärdet kraft mot odödliga fiender.
När en vampyr blir huggen i hjärtat
skapar svärdet en magisk utväg
och själen transformeras till den hårdföra stenen.
Stenens uppgift är att straffa vampyrer.
Varje synd ni begår
skapar ett litet personligt helvete.
Stefan!
Jag vet inte vilket som blir ditt helvete, men jag hoppas hon är där.
HÖSTEN 1863 SYDSTATSFRONTLINJEN
Sovit gott?
Mamma?
Salvatore.
Hjälp mig.
Henry.
Snälla.
Du måste hjälpa mig.
Kom, vi måste härifrån.
Hejsan, hjälten.
Du har varit borta länge.
Posten är här.
Nyheter hemifrån?
Min bror.
"Käre Damon.
"Vi ska bara skicka goda nyheter, men jag kan inte.
"Dagarna blir allt mörkare här i Mystic Falls, så även mitt hjärta.
"Valerie gav sig av och kom aldrig tillbaka.
"Pappa dricker sig till sömns varje kväll.
"Årsdagen för mammas död närmar sig
"och jag ligger sömnlös,
"paralyserad av en skräck som jag inte blir av med och inte vågar uttala.
"Jag önskar att du var här, min bror,
"och lärde mig att överleva nätterna."
Översten.
Löjtnant Salvatore.
Jag skulle vilja åka hem i två veckor.
Det skulle alla vilja.
Svaret är nej.
Jag är rädd att min bror är illa däran.
Jag frågar bara för att jag tror
att han verkligen behöver mig.
Jag vill inte smita från mina plikter och om något måste göras,
så gör jag det.
Vad som helst?
Ja, vad som helst.
Låt gå.
Jag har ett uppdrag.
Eller snarare en syssla.
Jag gör det gärna om jag får träffa min bror.
Det finns en gård knappt 20 km bort.
Enligt ryktet gömmer nordstatssympatisörer sydstatliga desertörer där.
Om det stämmer
vill jag att desertörerna grips och förs hit.
Ska ske.
Tack, sir.
Två veckor hemma? Kan du tänka dig?
Fantastiskt. Jag längtar efter att få träffa Olive.
Hon är jättesöt.
Har du någon käresta, Damon?
Nej, men jag måste träffa min bror.
-Är du säker på det här? -Vadå, Henry?
Uppdraget.
Männen?
Desertörerna som vi ska tillfångata?
De är vanliga grabbar som inte tror på saken.
Som du och jag.
Du har rätt.
Jag bryr mig inte om kriget.
Jag tog bara värvning för att göra pappa nöjd.
Hur kan du då gå med på att gripa likasinnade?
Det är inte mitt fel att de deserterade.
De har sig själva att skylla.
De är våra biljetter hem.
God dag.
Har ni lite mat till två hungriga soldater?
Tyvärr inte.
Måste jag påminna om att det är en plikt i krigstid?
Enligt lagen.
Tack.
Hej.
Vi är här för att äta middag.
-Ska jag kolla övervåningen? -Ja.
Henry ska snygga till sig.
Rena händer, rena sinnen.
Ni tillhör säkert inte familjerna som gömmer krigsmateriel
från oss, men jag har mina order
och måste kontrollera saken.
Det gläder mig att somliga tar
varningen om djävulen och sysslolöshet på allvar.
Vi har mycket frukt.
Jag ser det.
Nej.
Var snäll och lägg ner vapnet.
Jag vill inte ha något bråk.
Om du går din väg på en gång blir det inget bråk.
Vi vill bara hem.
Det är kruxet...
Jag vill också hem.
Herregud.
Damon, vad har vi gjort?
Vänta här.
Det har spillts nog med blod.
Lägg ner vapnet. Snälla.
Mamma?
Hej Damon.
Du kan inte vara här. Du dog i lungsot.
Vi begravde dig i Mystic Falls.
Min lille gosse. Visst är jag död.
Det såg du till.
Du dog. Jag var där.
Det här går inte ihop.
Men nu börjar du minnas.
Det här är inte verkligt.
Din ande är fångad i Fenixstenen.
Det här hände på riktigt, inte sant?
År 1863 fick jag ett brev från Stefan. Han verkade förtvivlad.
Jag ville bara hem till honom.
Jag hade mina tvivel, men började ändå gripa desertörer.
Allt gick så fel så snabbt.
Tog du någonsin ansvar för händelsen?
Vad menar du?
Du och Henry dolde det och pratade aldrig mer om saken.
Hur vet du det?
Det är kanske dags att erkänna.
Varför?
De var desertörer som gav sig på oss.
Jag ville inte döda någon.
Du hade dina tvivel, men fortsatte ändå.
Blir jag uppläxad för något
som jag inte ägnat en tanke på 150 år?
Ledsen.
Det duger inte.
Ju längre du skjuter ifrån dig traumat,
desto svårare blir det för dig.
Jag förstår.
Och all denna terapi råkar inte ha något att göra med
att jag ska drabbas av samvetskval över din meningslösa död?
Det fungerar inte.
Det handlar inte om samvetskval.
Det handlar om straff.
Damon?
Snälla, säg att du vet vem du är.
Damon? Säg något.
Jag vet vem jag är, Bonbon.
Bra.
Då lyckades jag med trollformeln.
Hur känns det?
Som om jag upplevt en dag
i den unge Damon Salvatores liv.
En dag?
Du har varit död i tre månader.
Säkert att du är okej?
Du behöver inte få ett utbrott eller ha sönder något?
Nej, men du verkar inte vara i toppform.
Ingen fara. Jag är bara svag.
Det krävdes tre kättare för att hitta Julians ande i stenen
och jag gjorde det på egen hand.
Jag förväntade mig ingen parad, men var är alla?
Caroline är på Whitmore.
Alaric har haft en föreläsning och Matt patrullerar.
Ledsen. Det har gått tre månader, det är inte som om...
Tiden har stått stilla. Jag fattar.
Jag tar inte illa upp.
Var är Stefan?
Du behöver ett glas till.
Var är han, Bonnie?
När Julian högg ner dig, så högg Nora ner Stefan.
Jag har inte lyckats återuppliva honom.
Så min bror sitter fast i den här
och du fick ut mig först?
Knappast något "tack".
Var är han, Bonnie?
-I sovrummet. -Vi måste få ut honom.
Jag gör det när jag kan.
Jag använde all magi jag hade för att få ut dig.
Jag bryr mig inte. Nu.
-Är han i garderoben? -Han var här nyss.
Inte längre.
Jag måste fråga.
Hur kan man missa en medvetslös vampyr som går sin väg?
Han gick inte sin väg.
VEM VILL GRILLA?
Någon tog honom.
Om Julian vore här skulle jag veta det.
Har du inte lite väl
höga tankar om dig själv?
Han är inte särskilt blyg av sig.
Om Julian bränner Stefan får vi inte tillbaka honom.
Det är ingen som blir bränd. Inte än.
Julian lämnade ett meddelande.
Han vill uppenbarligen lura oss någonstans av en anledning.
Jag kan testa en spårningsformel.
Glöm det. Du släpade bokstavligen nyss ut Damon ur helvetet.
Jag fattar inte att du ens står upp.
Hon pratar inte med dig.
Har du kraft nog?
Vi kan ta reda på det.
Du har kämpat varenda dag
de senaste månaderna.
Låt mig åtminstone kolla stadens övervakningsfilmer.
Du och vem mer?
Såvida inte Mystic Falls-polisen har anställt fler
medan jag var borta.
Jag trodde inte det.
Kan du hitta honom?
Jag ska se vad jag kan göra.
En drink?
Jag är gravid i vecka 28.
Betyder det ja eller nej?
Hur är det i ditt huvud? Jag undrar verkligen.
För det måste vara härligt befriande att bara se
det man vill se.
Vet du vad jag undrar?
Varför lät Fenixstenen mamma vara med i mitt helvete
när det fanns så många tortyralternativ att välja mellan?
Av den här anledningen bad jag Bonnie att börja med Stefan.
-Varför gjorde hon inte det? -Av logiska skäl.
Vad ska det betyda?
Inget.
Det här är inte rätt tillfälle
att för en gångs skull hålla tyst.
Berätta. Vad är det jag missar?
Hör på.
Jag vet inte vad du har gått igenom
eller hur det är i den där.
Men ju längre man sitter fast,
desto mer mänsklighet förlorar man.
Men här är jag med en massa känslor. Varför är inte min bror det?
Om du var borta för länge
skulle du komma tillbaka helt omänsklig
och vilja döda Bonnie för att återuppliva Elena.
Herregud, Bonnie.
Trollformeln fungerade.
Han är på Route 29.
Stick dit. Jag tar hand om henne.
Damon, du lever.
Jag väntade mig nästan den söta häxan eller den gravida blondinen, men...
Du får nöja dig med en grinig bror.
Visst.
Vad är det som stinker?
Jo...
Jag var på macken tidigare
och spårade ur lite med pumpen.
Jag är rädd att din bror är genomblöt.
Kom och sätt dig.
Om du inte tänker äta med mig
kan jag lika bra röka direkt.
Vill du prata om saken?
Menar du allvar?
Ja, det gör jag.
Jag har aldrig fått utbyta krigshistorier
med en annan stenöverlevare.
Hur gick det för dig? Berätta allt.
Gärna. Så snart Stefan är hemma och själen har lämnat stenen.
Då kan vi öppna en flaska chardonnay,
prata och äta sötsaker tills solen går upp.
Jag kanske ska börja.
När jag vaknade i den förskräckliga världen
såg jag din mamma.
Sedan dödade jag henne.
Varje dag i mer än ett århundrade
har jag sett henne dö.
Varje dag i mer än ett århundrade har mitt hjärta slitits ut ur bröstet.
Det var helt förfärligt.
Min upplevelse var lite annorlunda.
Helvetet får en stjärna för skräck
och två tummar ner för klyftiga liknelser.
Det fungerade alltså inte på dig.
Det var helvetet. Jag hade vissa förväntningar.
Jag tror att du spjärnade emot.
Vadå?
Nej!
Du ville inte möta smärtan. Du utmanar mig med flit.
-Nej, Stefan... -Damon.
Det är för sent.
Nej.
Jo.
Det här är inte verkligt.
Smärtan är verklig. Känslan är verklig.
När du inser det kommer du ett steg närmare.
Närmare vadå?
Hejsan, hjälten.
Du har varit borta länge.
Posten är här.
Nyheter hemifrån?
"Käre Damon.
"Vi ska bara skicka goda nyheter, men jag kan inte.
"Dagarna blir allt mörkare här i Mystic Falls, så även mitt hjärta."
Sir...
Skulle jag kunna få åka hem i två veckor
för att träffa min bror?
Alla skulle vilja åka hem. Nej.
Som jag trodde.
Och om jag ville hjälpa er att lösa problemet med desertörerna?
Exempelvis.
Nu när du nämner saken,
så finns det en gård knappt 20 km bort.
Enligt ryktet finns det nordstatssympatisörer där.
Jag tar hand om saken.
För tydlighetens skull... Om jag för tillbaka desertörerna vid liv
får jag åka hem till min bror.
Ja, löjtnant.
Då så.
Två veckor hemma?
Fantastiskt.
Jag längtar efter att få träffa Olive. Hon är jättesöt.
Har du någon käresta, Damon?
Ja. Nej. Jag menar...
Det är faktiskt lite rörigt just nu, Henry.
Männen. Desertörerna som vi ska tillfångata.
De är väl vanliga grabbar som du och jag?
Ja, tekniskt sett.
Men jag börjar tro att de står för något större.
Det är klart.
De protesterar av politiska skäl.
Ja, det gör de.
De är min biljett hem och måste föras tillbaka levande.
God dag.
Har ni lite mat till två hungriga soldater?
Innan ni säger nej
vill jag påminna om att det är lag på det häromkring.
Jag gillar dessutom paj.
Tack så mycket.
-Jag kollar övervåningen. -Låt bli.
-Det kan finnas folk där. -Det gör det inte.
Jag måste be er att lägga ner kniven
och ställa er vid bordet.
Snälla.
Du också.
Jag vill att alla ställer sig vid bordet.
-Vad gör du? -Lita på mig. Jag fixar det.
Det behövs inte. Det blir ingen middag.
Jag vet att ni har desertörer i källaren.
Ingen behöver komma till skada.
Vi tar med dem till lägret, sedan är det klart.
Nej.
Det gick inget vidare.
Damon?
Lugn, jag vet vem jag är.
Och att du inte är verklig.
Vad ska jag med den till?
Ingen fara. Jag är bara svag.
Det krävdes tre kättare för att hitta Julians ande
i stenen.
Och du gjorde det på egen hand.
Jag vet var Julian förvarar Stefans kropp.
Luta dig tillbaka och tänk inte
på spårningsformeln.
Vad pratar du om?
Just det...
Medan du jobbade på mig stal Julian Stefans kropp.
Jag ska hämta den.
Det behövs inte.
Du borde inte vara här.
Innan du säger något,
så bli inte arg på Caroline för att hon räddade mig först.
Skulle aldrig komma på tanken.
Ska vi jämföra våra upplevelser nu?
Analysera symboliken?
Kalla varandra för överlevare?
Ärligt talat, så har jag genomlevt 168 år av misstag,
sorg och smärta i en evig spiral.
För min del kan vi gärna supa oss fulla direkt.
-Skål. -Skål.
Vad råkade du ut för?
Det var en hemsk inbördeskrigshistoria.
Sydstatssympatisörer.
Blodbad. En massa släckta liv.
Det tog alltså hårt på dig.
En stens besatthet av mitt personliga ansvar
för en krigstidstragedi?
Knappast.
Vadå?
Kände du inget?
Självklart.
En brinnande längtan efter att komma hem till min eländige bror
som behövde komma över en tjej han nyss träffat.
Så att det spilldes en massa oskyldigt blod
på gården påverkade inte dig?
Jag visste det.
Vadå?
Du är inte verklig.
Ledsen, jag måste starta om.
Hämta vapnet, Henry.
Varför?
För att jag börjar se ett mönster
och vi ska lösa den här gåtan.
Trollformeln fungerar inte.
Jag förstår inte.
Fenixstenen verkar gömma hans ande.
Du borde kanske ta en paus.
-Du har försökt hela dagen. -Nej.
Om vi väntar blir han bara farligare
när han kommer ut.
Och vems fel är det?
Du har inte rätt att läxa upp mig.
Det är ingen fara.
Vi är alla lite stressade just nu.
Vi tar ett djupt andetag
och fortsätter när Bonnie är redo.
Jag fattar inte.
Vi fick ut Stefan utan problem. Vad är annorlunda?
Han är inte redo.
När jag var där mindes jag knappt vem jag var.
Sedan hamnade jag här med syner och prov.
Det värsta i helvetet är inte det man går igenom.
Det är hoppet om att kunna ta sig ut på egen hand.
Varför kunde vi återförena din själ med kroppen?
För att jag tids nog gav efter för det nedbrytande lidandet.
Damon lär göra allt han kan för att undvika smärtan.
Vi får kanske aldrig ut honom.
Två veckor hemma?
-Jag längtar efter att få träffa Olive. -Hon är säkert jättesöt.
Och ja, jag har en käresta.
Hon sover som Törnrosa. En lång historia.
Varför just i dag?
Av alla Damon Salvatores upplevelser
så är tumultet på gården knappt nämnvärt.
Jag insåg att det var här allt började.
Första gången jag fick blod på händerna.
Jag tog uppdraget och gav ordern.
Du verkar inte må bra. Du har kanske feber igen.
Vi borde kanske vända om.
Jag är inte sjuk.
Poängen är att veckorna efter massakern,
när jag plågades av skuldkänslor och självförakt,
vet du vem jag ville prata med då?
Min bror.
Det måste vara lösningen på helvetesgåtan.
Om vi tar oss till Stefan slipper vi genomlida den här dagen
gång på gång.
Låter det vettigt?
Vi måste tillbaka till lägret. Du är inte dig själv.
Vill du träffa din söta tjej?
Vill du det?
Då får du följa med mig. Jag ska ställa det här till rätta.
God dag, min sköna.
Vilket vackert leende.
Jag vill att ni, er dotter och mormor
gör menige Wattles sällskap på verandan.
En soldats order.
Kom ut, mina damer. Tack.
Ut på verandan.
Bra.
Stanna på verandan. Det är en fin dag.
Jag vet att ni är där.
Släng ut era vapen på tre,
annars dödar jag er värdfamilj.
Ett, två...
Tre.
Bra. Kom fram.
En i taget. Upp med händerna.
Okej.
Hejsan, hjälten.
Du har varit borta länge.
Vi försöker igen.
Jag vet att ni har en granat.
Den här gången vill jag att ni först puttar hit den försiktigt.
Sedan vill jag ha pistolerna.
Allt ska vara hos mig på tre,
annars dödar jag er värdfamilj.
Ett, två...
Tre!
Kom fram. En åt gången. Upp med händerna.
Upp med händerna.
Damon.
Jag börjar verkligen hata er tre.
Hejsan, hjälten. Du har varit borta länge.
Posten är här.
Nyheter hemifrån?
Varför gjorde du så?
Stefan, skriv aldrig
STEFAN, SKRIV ALDRIG
mer till mig.
Post!
Hejsan, hjälten. Du har varit borta länge.
Om du för tillbaka desertörerna till mig
får du åka hem, Salvatore.
Gäller erbjudandet om de är döda?
Skit också.
Hejsan, hjälten. Du har varit borta länge.
Posten är här.
Nu skiter jag i det här.
Damon? Vart ska du?
Vilket är det kortaste avståndet mellan punkt A och B?
-Vadå? -En rak linje.
För att komma ur det här
måste jag träffa min bror, så jag ska till honom.
Jag deserterar till Mystic Falls.
Får jag följa med?
Du säger alltid att jag är en hjälte.
Det är jag inte.
Granat!
Omöjligt.
Kom in. Vi har väntat på dig.
Det här är annorlunda.
-Var är alla? -Sänk rösten.
Jag ser dem på avstånd.
Vilka?
Sydstatarna jagar desertörer. De kommer att döda dig.
Du måste gömma dig i källaren.
Vi behöver inte stressa
för det händer inte på riktigt.
Damon, du lyssnar inte. De är här.
Ner i källaren om du vill leva.
Min bror.
Där ser man. Ljuset i slutet av tunneln.
Det här slakthuset är en ganska mörk tunnel.
Jag förstår varför du aldrig berättade.
Jag försökte skydda dina ömtåliga känslor, Stefan.
Du är skälet till att jag tog uppdraget.
Du har alltid skäl, eller hur?
Din bror... Fyllekompis.
Hon.
Elena.
Något bättre får du allt komma med.
Bevisar du att jag gör dåliga saker för de jag älskar?
Det här handlar inte om vad du gör i hennes namn.
Det handlar om vad du gör i hennes frånvaro.
Tyst, de är här.
Vad händer?
Du fattar inte, eller hur?
Du hävdar att du skyddar Mystic Falls för Elenas skull.
Du intalar dig själv att du skyddar henne
vad som än krävs.
Du straffar Lily med Elena som ursäkt.
Har du funderat på vad Elena skulle göra?
Jag fick aldrig fråga henne. Tack vare Lily.
Var du tvungen att fråga?
Hade Elena så svagt inflytande på dig att du inte kan skilja på rätt och fel
utan att hon håller dig i handen?
Det blir ett långt århundrade.
Jag undrar om hon ens känner igen dig när hon vaknar.
Vadå?
Mannen som spottade på mammas grav.
Som fortfarande ljuger för sig själv om vad som hände i dag.
Vad pratar du om?
Släpp mig! Nej, sluta!
-Hon är borta! -Vad gör du med mig?
Uppdraget gick fel. Oskyldiga dog.
Du gick din väg med blod på händerna.
-Vad ville du ha? -Min bror.
-Vad ville du ha? -Min bror!
-Vad ville du ha? -Jag ville ha min bror!
Ljug inte för dig själv!
Vem ville du ha i den stunden?
Innan du begravde dina hemligheter?
Innan du gömde dig för smärtan?
Jag ville ha...
Min mamma.
Det är för sent.
Damon, kan du röra på dig?
Snälla, hjälp mig.
Damon, kan du röra på dig?
Snälla, hjälp mig.
Varför? Det här är inte verkligt.
Smärtan är verklig. Känslan är verklig.
Du njuter av det här, eller hur?
Jag dör i vetskap om att min egen son hatar mig.
Ja, det gör han.
Varför?
För att du försökte ta Elena ifrån mig.
Varför hjälper du mig inte? Snälla.
Varför?
För att du tog det enda som gjorde mig lycklig ifrån mig.
För att du inte var stark nog att lämna din man.
För att du blev sjuk och lämnade oss.
För att du aldrig kom tillbaka!
Jag hatar dig för att du kunde ha kommit tillbaka så många gånger.
Men det gjorde du aldrig.
Jag förlorade dig när pappa skickade bort dig med lungsot.
Sedan förde vi tillbaka dig från den här fängelsevärlden.
Sedan förlorade jag dig till din andra familj.
Nu förlorar jag dig till döden.
Tre gånger har jag förlorat dig.
Tre gånger har jag kunnat säga allt
som jag velat säga till dig och tre gånger har jag fördärvat det.
Min lille gosse,
du hinner fortfarande.
Berätta vad du vill säga.
Berätta.
Mamma, jag är ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
Ge mig en chans att rätta till det.
Ge mig en chans att låta dig älska mig.
Okej?
Nej.
Vi var inte klara.
Jag måste få tillbaka henne.
Damon, det är jag.
Du är säker.
Det är okej.
Nej, en gång till. Skicka tillbaka mig.
-Jag vet vad jag ska göra. -Det är inte verkligt.
Jag vet! Inget av det här är verkligt!
Damon, låt bli!
Damon!
Damon.
Jag måste tillbaka till henne.
Varför är jag fortfarande här?
Det här är inte verkligt.
Översättning: Sofia Andersson, Deluxe